An 
TI 
ännu en gang at de Dragoner af Fiandts Esqvadron, som 
äro qvar vid Drufvas rika Jägare Bataillon mätte genast 
hitsandas.» 
Emellertid hade svenskarna redan den 19 och 20 maj 
begynt vid Keltis baracker attackera ryssarna, vilka nu i 
sin tur måste retirera. Platen fick nöja sig med att d. 20 
driva de ryska förposterna till Korois. Först den 30 maj 
kunde han framrycka och drev då ryssarna tillbaka över 
älven, varefter svenskarna åter intogo sina gamla läger- 
platser. 
Penningbristen var dock i alla fall huvudorsaken ej 
blott till bristfälligheterna i arméns utrustning, utan även 
till den redan från krigets början rådande oregelbundna 
utbetalningen av löner, portionspenningar samt andra för 
härens existens nödiga utgifter. 
Under dessa förhållanden hade dock soldaten mindre 
skäl att klaga än officerarna vilkas lön och traktamente 
utföll högst oregelbundet och icke förslog under de dyr- 
tider, som förorsakats av kriget och missväxten i landet. 
Huru svar officerarnas ställning i själva verket var, 
framgår bäst ur det memorial, dagtecknat Stockholm i 
januari 1790, som v. Döbeln genom kammarjunkaren, 
baron Armfelt avlät till konungen, för att få det nyligen 
genom krigskollegiet utfärdade cirkulärbrevet upphävt. 
I brevet påbjöds nämligen, att 14 eller 1/ del av de fångna 
officerarnas löner skulle för kronans räkning indragas. 
I sitt memorial påpekar v. Döbeln det obilliga i på- 
budet och framhåller hurusom det var allmänt kant att 
ingen fången officer kunde livnära sig med det traktamente 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
