som bestods i Ryssland, i synnerhet da priset pa livs- 
förnödenheter dar skulle vara i allra högsta grad uppdrivet. 
Han skriver: 
»Huru skola dessa oumbärligaste behofver afhjelpas, om ej 
ressource vore i lönen? Nar den fräntages blifva fångna officerare 
forsatta i alrastorsta uselhet. 
Visserligen aro officerares falttractamente tillrackelige, om de 
reguliärt betaltes dem manateligen; men fruktansvärdt kan 
handa, sasom forliden campagne, da officerare haft 6 manaders 
falttractamente innestaende, atminstone i Savolax. — De ha 
nödsakats dels att lana, dels att lefva pa credit och utassignera 
lönen. Jag har sett ganska manga, som äfven med ressource att 
forpanta lönen, ej haft (något) att föda sig med. — Jag har i 
denna delen hört stort elände och jammer. — — — — — Nar sa- 
dant handt, da militairen njutit sin lön hel och hållen, hvad skall 
da val hända, da man vet, att, när den blir fången, hälften af 
dess redan otillräckeliga frantages honom?» 
Han betonar ytterligare den omständigheten, att de svenska 
officerarnas ekonomiska ställning betydligt försämrats under de 
30 senaste aren eller fran den tid, »då tjenstehandeln och accor- 
derna blifvit inrättade». Officerarna hade nämligen »på god tro» 
för dyrt betalt sina tjenster. För dem, vilkas lön skulle uttagas 
från »indelningar» eller boställena, vilka under egarnas frånvaro 
blevo mindre välskötta, blev också inkomsten mindre och för 
dem åter, som utbekommo lönen i penningar, blev densamma 
knappast värd att tala om. Såsom exempel framlägger han sin 
egen ställning: »Jag för min del har 73 rdr. 6 sk. om året. När af 
denna summas hälft bevillningen och utlagor skola afdragas för 
capitaines fullmagten, som om jag hade capitainens lön, blir 
mig 17 rdr. qvar för hela året; — nog liten summa, då den blifvit 
köpt med 2,000 rdr. specie, den hittills lofliga accordsvägen.» 
Han fortsätter: 
_ »Ej nog, att militairen köpt den hedern att uppoffra hälsa, lif 
och lemmar; ej nog, att den i kronoutlager och skattläggning del- 
tager lika med all annan undersåte; — ej nog, att den genom fån- 
Bidrag t. känned. af Finl. 
