59 
genskapen hos en barbarisk fiende råkar i största olycka; — genom 
förlusten af halfva lönen, som frantages honom, göres den till den 
aldra uslaste vid ett tillfälle, da den som mist behöfde hjelp af 
SALE) — 
Efter det ofvan citerade brevet tillagger han: 
»Jag ansag min skyldighet vara, att a alla fangna officerares 
vägnar strida for den dyrt förvärfvade rättigheten att behålla 
våra löner. Härutinnan lyckades jag äfven, så att fändrickar, 
lieutenanter och capitainer fingo behålla den helt och hållet.» 
Ur Södermanlands reg:ts historia framgår, att man vid 
generalmönstringen d. 15 sept. 1788 anmälde det befälet 
på flere månader icke erhållit någon avlöning och att man- 
skapet hade att fordra tobaksskillingen allt sedan den 
11 nov. föregående år. 
En av regementets officerare skriver: »Här regerar en 
faselig penningebrist, så att jag icke för två månader 
utfått något traktamente som med rationer och portioner 
gör mänatligen till 18 rdr. smt; döm således i hvad situa- 
tion min kassa kan vara på en ort, där säden kostar 16 
plåtar tunnan och alltsammans i den proportion, ty här 
är en obegriplig dyrhet och nästan omöjligt att få hvad 
som behöfves 1 det nödvändiga». — Han anhåller om att 
50 rdr. måtte honom tillsändas. 
En annan skrifver: »Vi må här likasom hönan på en 
stång i blåsväder; dyrt är här och ont om mat, — men 
unter uns, hvad skall man föra krig med, då vi redan äro 
utan pengar, ty nu fås ingen styfver mer i kommissariatet 
och intet veta de när de få något, detta förorsakar på 
intet sätt god blodh 1). 
Denna anmälan hade likväl den påföljd, att i slutet 
av mars 700 rdr. sändes till regementet, men dessa för- 
1) Södermanlands reg. historia av Lejonhufvud. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
