61 
den uppkomna klädesbristen hade kronan på amiralitets- 
skeppen i förråd »Commiss» skjortor, som soldaterna fingo 
tillösa sig för dubbla priset emot vad desamma kostat 
kronan. »1,000 dylika saker kunde anföras.» 
Att förhållandena blevo så bedrövliga kan man väl 
förstå, då man vet, att kriget begyntes utan »mågon säker 
tillgång» och oaktat baron Ruuth skriftligen hade försäk- 
rat konungen, att han för den egentliga kempanjen icke 
kunde anskaffa mer än 300,000 rdr. sp., vilka voro beräk- 
nade att räcka för ett krig på ett par månader. 
Redan efter 3 månader, räknat från arméns mobilise- 
ring, fick konungen, då han återvände till Sverige, nog- 
samt erfara, vilka summor krigföringen krävde. 
Vid ankomsten till Stockholm möttes han nämligen 
av en skrivelse från utredningskommissionen, vilken, för 
anskaffande av de oundgängliga behoven till årets slut, 
begärde en summa av 950,000 rdr. sp. Från hertig Karl 
ankom en annan skrivelse, avsänd med kurir, vari anhölls 
att med omgående erhålla 300,000 rdr. till kläder och furage 
för armén. Hertigen måste dock nöja sig med en summa 
av endast 20,000 rdr. Och slutligen ingingo skrivelser med 
enträgen begäran om penningar från utredningskommissio- 
nen i Karlskrona, från general Toll i Skane och från västra 
försvarskårens anförare, general Hierta. Arméns utrust- 
ning hade till stor del även anskaffats på kredit. 
Synnerligen svår blev hertigens ställning, »hans ideliga 
påminnelser om penningar hade ingen annan påföljd än 
att han fick ‘en liten skvätt i sänder, som knappt förslår 
for 3 à 4 dagar; de öfriga måste man lefva på kredit, och 
den aftager nu alltmer och mer’y 4). 
1) Odhner p. 182. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
