Den 2 sept. var krigskassan sa tom, att hertigen maste 
av egna medel lana krigskommissariatet 600 rdr. for att 
betala slaktarna, vilka redan hade betydliga fordringar 
och ej vidare ville lämna kött pa kredit. »Detta berättade 
mig hertigen sjelf och grufvade sig jämmerligen», säger 
Ankarsvärd. 
For d. 4 okt. har Ankarsvärd i sin dagbok antecknat: 
»kommissariatet ar nu alldeles utan penningar, officerare 
och trupper hafva aflöningen innestående för en a två 
månader, mat finns för 5 à 6 veckor. — — En stor del 
regementen aro utan bade skor, strumpor och kappor, 
som ej passar i denna årstid och detta klimat». 
Då ingen förändring i penningtillgången under de tre 
följande månaderna inträdde, skriver Anckarsvärd, åt 
vilken skärgårdsflottans utrustning på Sveaborg blivit 
anförtrodd, d. 5 jan. 1789 till Klingspor: »Nu gör mig 
penningebristen alldeles rådlös. Officerarna lida verklig 
nöd, underofficerarne äro uti elände; gemene man både 
fryser och svälter. — Till de senares aflönande har jag 
lånat, så länge det varit möjligt; officerare och under- 
officerare ha fått intet, allt sedan de från sjön hemkom- 
mo.» — — — »Nu borde flottans reparerande och iständ- 
sättande vara under fullt arbete, men jag kan icke före- 
taga det ringaste, utan tvärt om måste jag afdanka de få 
handtverkare här varit, emedan jag icke längre kan 
aflöna dem.» Riksgäldskontorets obligationer, säger han, 
vilja flottans kreditorer icke emottaga 1 likvid och får 
han icke snart penningar för avbetalande av flottans skul- 
der och avlöningarna utfalla samt arbetet drives som sig 
bör, så kan flottan icke nästa vår vara färdig så tidigt 
som hon borde vara. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
