69 
I följd af hvad jag nu i underdanighet hos Eder Kongl. 
Maijest. anmält vågar jag underdånigt anhålla det Eders 
Kongl. Maijest. tackes, nadigst anbefalla vederbörande 
vidtaga sa kraftiga matt och steg, at ej alt i brist af 
nadige medel ma komma uti inactivite» 1). 
Det ar likväl icke alltid Klingspor blir tvungen att 
avsända så bekymmersamma rapporter till konungen. — 
Tidigare har påpekats, huru såväl Klingspor som Anckar- 
svärd sett sig föranlåtna att, då penningar icke kunnat 
erhållas från Sverige, genom upplåning anskaffa de nöd- 
vändigaste medlen. — Det är därföre med tillfredsställelse 
Klingspor i efterföljande skrivelse fram håller det tillmötes- 
gående han rönt hos såväl höga som låga och den oegen- 
nytta de visat vid försträckande av penningmedlen. 
Klingspor skriver från Borgå den 2 juni 1789: »Att 
Arméens angelägnaste behof en tid kunnat bestridas, som 
penninge undsättning från Sverige saknats, kan isynner- 
het tillskrifvas Innevanarnes i orten beredvillighet at 
gärna i sin mohn därtill bidraga. 
Allmogen har med alt tålamod uthärdat de svåraste 
forslor och tagit anvisningen ?) till skiutslegans undfående 
hos Eders Kongl. Maijest. Befallningshafvande enär till- 
gångarna få medgifva. Adeln och ständspersoperna hafva 
sig äfven på samma sätt förhållit. 
Utom hvad magistraten i Åbo förskjutit till Escaderns 
utredning har köpman E. Unonius i Lovisa ensamt 
förskjutit 5,000 rdr., så ock flere af Borgerske pet i Lovisa, 
Borgå och Helsingfors, som varit Commi:sariatet närmast, 
1) Riksark. i Sth. Kriget 1789—1790. Krigskommissariatet. 
Finland. 
2) Syftar på riksgäldskontorets sedlar. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
