juli var man under segelmellan Pellinge och Ryska gränsen. 
— — — Av vad Sillén i sina brev och dagboksanteckningar ned- 
skrivit, framgår, att han icke var konungsligt sinnad, snarare när- 
made sig Anjala-männen, ehuru han ännu icke kommit sa långt, 
att han inlämnat avskedsansökan. Man kan därföre val förstå, 
att den sinnesstämning, med hvilken han nu närmar sig ryska 
gränsen, icke kunde hava varit, som han i sin dagboksanteckning 
säger, »tillfredsställande». Han skriver nämligen: »Om någonsin 
det tillfredsställande behöfs, är det nu då manskapet nyttjas som 
et redskap till olagligheter och illgerningar. Så roligt det vore 
för en Gosse vid mina år, som har intet att förlora, och kanske då 
något att vinna, att gå i krig till fäderneslandets försvar, så for- 
skräckligt är det, att mot sin övertygelse skickas åstad, antingen 
att slagtas, eller att bryta Folkrätten och Lagen; En räfste dag 
kommer, då jag och alla dylika Despotismens värktyg skola um- 
gälla detta steget. Ibland flere tusende, som här inom en liten 
krets flyta, äro ibland de tänkande kanske ej 3, som icke afskyr 
denna nedrigheten, som vi nu gå åstad att gjöra och ändå gå vi 
allesamman. — — — — 
Dagen for Galerernas afresa fran Helsingfors begärde mäst 
hela Södermanlands officers Corps afsked — — — General Siegroth 
har konungens befallning, att dels med lämpa och goda ord, dels 
med hotande af krigsrätt, förmå dem lyda ordres, ehuru direkte 
bidragande till Fäderneslandets totala ruin. De önska bara, att 
det sednare medlet måtte vidtagas för att få isen bruten. Man 
får nu se hvad Försynen vill göra med oss. — Vi hafva nu Lovisa 
tvars om babord.» — — — 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
