. 107 
Byn för at (alla skulle fa) vidkännas et lika onus i Inqvar- 
teringen. Härmed skall väl Officeraren och Karl blifva 
hulpen at få ljus, ved och lägerhalm». Men (då) penningen, 
som (är) oundgänglig, där ingen Credit eller mat finnes», 
så anhåller Drufva, att »Generalen och Commendören 
tecktes, med sin gällande magt, befalla at Corpsen som i 
| daglig tienstgöring med det hastigaste matte dermed för- 
hjelpas. Som jag med sa mycket stôrre skäl tyckes mig 
kunna begära, som Herr Grefven och Commendeuren nog 
uplyst lärer finna var uppassning emot de Corpser, vi, 
liksom ytterst emot fienden ligga och bevaka pa det de i 
lugn måtte innehafva Sina vinterquarter och hos alla 
nationer är Öfligt at åtminstone encuragera (befrämja) de 
lätta Corpserna»!). 
Men det var icke endast då Drufva för sina jägare sökte 
utbekomma de ovannämnda nödvändighetsartiklarna, som 
svårigheter mötte, det var även mindre rekvisitioner av 
diverse slag, för vilkas anskaffande kostnaderna icke borde 
hava spelat någon roll, vilka likaså uteblevo, oaktat upp- 
repade påminnelser. 
I memorial av den 26 april 1789 skriver han från Ta- 
vastby gård till Meijerfelt. 
»Uselheten at ej kunna efter Reqvisitioner utfå det 
nödvändigaste för Folket giör i Bataillon mycket bekym- 
mersamhet, då vi timma och stund med full hog äro hugade 
at giöra våra skyldigheter efter Ordres. Reqvisition om 
läder m. m. til skolagning är för detta ingifven. Reqvi- 
sition om penningar för Koppars förtenning är inlemnad. 
Reqvisition till oblater och vin, pengar för folkets natt- 
vardsgång är likaledes insänd, men alt utan värkan. Folket 
1) Meijerfelts ark. i Sth. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
