116 
qvart:sk och fourirer voro sända förut. Om man uti ett 
rökpörte obligerade husfolket att lämna rum, kunde 
bönder ej medtaga sina löss, ännu mindre alla sina loppor 
och den stank deras ägta sammanlefnad lämnade qvar, 
gorde kyffet i alla fall pest-gifvande: när en svärm sirssor 
inqvarterade sig uti hatten pa en uttröttad officer och de 
allt förtärande 'Torackorna (som Gudi lof! ännu aldrig 
varit synliga hos oss, men likna thorndyflar) äta opp 
stöflorna, måste syndaren ego söka frilufts (plats) under 
öppna himmelen, ehuru jag hvartannat steg trampade i 
mörkret sofvande Soldater som med tomma magor drömde 
om en 5 a 6 månaders innestående aflöning. — Milde 
Gud! I en sådan situation träffade mig Edra upplifvande 
bref! Thomas.» 
Den 9 dec. 1789 skriver Thomas ånyo till hemmet: 
han uttalar först sin glädje över att äntligen hava erhållit 
brev från brodren Bengt, dat. d. 11 nov. och fägnar sig 
över att denne lyckats erhålla tillfredsställande bostäder 
för sitt manskap samt en »tämmeligen commod tjenst- 
göring», men då de dessutom äro avlönade till okt. månads 
slut och dock knota, så har »kära bror» all orsak att vara 
missnöjd med desamma; »mina skorstensfejare (ty genom 
sot och smuts kan ingen se vad uniform de bära) hava 
från Juni månad icke uppburit någon avlöning, hade 
haft 113 sjuka och 118 vakanser och måste ändå med 251 
man uppehålla avlägsna kommenderingar på 3 a 6 mil; 
»Är det Christligt eller mänskligt», säger han, »at så hantera 
et olyckligt folk». Åtminstone anse andra härvarande 
officerare »at det är utan exempel». 
Han förklarade också att, på grund av det otillräckliga 
manskapet, vid ett fientligt anfall ingen enda av posterna 
Bidrag t. känned. af Finl. 
