123 
gjord; Cardusen öppnades och ett par superba Guldknap- 
par lyste i säljarens fortviflade ögon. Hans jämmervisor 
kunna icke eftersjungas af en laicus. En af sällskapet fra- 
gade honom: hvarföre sag ni icke bättre efter? — Ah, 
han luktade sa gement. Pa fjerde 
dagen, skiljdes vi åt, och kan ingen neka, att Fagervik ar 
Finlands första Herregard — — » 
Thomas beskriver ater pa följande sätt huru han firade 
julaftonen. »Jag har celebrerat en Julqväll, i sin början 
den sorgligaste jag öfverlefvat; — da sista strålarna af 
solen försvann, knallade mina salfvor öfver 4 käcka karlar, 
som ned-proppades uti en graf under det flere sjuklingar 
fördes förbi, med litet lif till sjukhuset det 
var samma stund jag förledit år följide Dig min Eberhard 
och Bror till Förskefors? — — — — en tid och än en tid!» 
Ur ett brev daterat d. 12 febr. framgår att Bengt ännu 
låg kvar vid Åsenby i Karis, men i ett senare odaterat 
brev säges, att de varje timme kunde vänta uppbrotts- 
order, för att avmarschera 40 mil norrut till S:t Michel. 
Härom säges: »Hufvudstyrkan — hvad säger jag? — 
qvarlefvorna af förra dagens gröt, hopdragas nu i Savolax, 
på hvars Gränts dageligen väntas inbrått. Mycket artilleri 
föres dit, ty Ryssarna sägas åt den sidan icke längre vilja 
tala raljeri» — — — — 
Den 13 mars skriver Bengt sedan fran Mannila, en 
mil söder om Kangasniemi Kyrkoby och Magaziner. »— — 
— — Nu först finner jag att allt hittilis varit ett Himmelrike 
i jämförelse emot det närvarande Helvetet. Liggande och 
krypande i ett ohyggligt rökpörte utan ljus om qvällen, 
och utan fönster om dagen; total brist på allt som fordras 
att underhålla hälsan, neml. mat och tvätt; intet hopp 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
