130 
efter eget tycke fått styra och ställa i föreliggande frågor, 
såg icke med blida ögon det yngre verkets växande infly- 
tande. Ty sedan den gamla skråbenämningen barberar- 
ämbetet utbytts mot benämningen societé, begynte dess 
strävan gå ut på att även bliva ett ämbetsverk jämbördigt 
med Coll. med., och därföre blev det även nödvändigt att 
befria societeten från allt som kunde erinra om dess skrå- 
och hantverksmässiga yrke, utan att det dock behövde 
avstå från de gamla skrårättigheterna. Från denna tid 
försvunno benämningarna lärgosse och gesäll och ersattes 
med lärling och kirurg. studiosus, och i stället för bar- 
berare infördes fältskärstiteln; ålderman utbyttes mot 
direktör. 
Men de nya förhållandena fordrade även ett helt nytt 
reglemente för Kir. societeten och detta utgavs 1755 i 
många paragrafer; av den sista framgår, att det sam- 
arbete ämbetena emellan, som man hoppats på, icke hade 
utfallit lyckligt, ty där säges: »begge dessa wärk böra 
dessutom icke undandraga sig, mer än andra collegier och 
publika wärk, att med hvarandra sammanträda och i 
angelägna omständigheter deras gemensamma råd och 
tankar hvarannan meddela, emedan de begge uti lika ända- 
mål böra bidraga till det som på den närmaste vägen kan 
befordra det allmänna bästa.» 
Tidigare har nämnts, att anatomien även ingått i ele- 
vernas studieplan och i slutet av 1600-talet hade anato- 
miska sektioner och operationer på lik även utförts i 
Stockholm. Man ansåg då redan dessa studier vara en 
nödvändig underbyggnad för utbildning i praktisk kirurgi. 
Men då så gott som ingen undervisning i ämnet förekom, 
förspordes snart en allmän klagan över fältskärernas okun- 
Bidrag t. känned. af Finl. 
