142 
Vid krigets utbrott förordnades överdirektören D a- 
niel Théeld. 5 juni 1788 till förste fältkirurg i Fin- 
land med det tillkännagivandet, »att förste fältchirurgus 
på intet vis subordinerade under första fältmedicus, utan 
att desse sysslor voro till alla delar lika att anse och att 
hvar och en vore hufvudman för sin metier»!). Han stan- 
nade dock icke länge på platsen; sedan han, enligt ordres 
av d. 7 juli i Lovisa iordningställt sjukhuset samt några: 
ambulatoriska sjukhus vid gränsen, återvände han den 
30 aug. till Stockholm. 
I ett brev av d. 12 aug. meddelar Salomon, att uti 
Lovisa flere därvarande kaserner inrättats till sjukhus 
samt att i den s. k. Å-kasernen redan över 200 sjuka erhöllo 
skötsel. Men då redan under denna månad mycket folk 
insjuknat, fruktade han, att antalet invärtes sjuka innan 
oktober månad komme att uppgå till åtminstone 1,500, 
i vilket fall 9 à 16 läkare blevo nödvändiga ?). Nu sköttes 
de sjuka av tillförordnade fältmedicus, prov. med. assessor 
Karl Daniel Ekmark, som biträddes av med. 
kand. Gabriel Stark, voch de ha sitt fulla göromål», 
säger Salomon. 
För underlättande av Coll. med:s strävan att så fort 
som möjligt kunna för sjukhusen engagera ett tillräckligt 
antal kunniga läkare, ingick Salomon kort efter sin ankomst 
till Lovisa d. 9 aug. med ett »allernådigst Memorial» till 
Kongl. Maijest., som då befann sig i högkvarteret å Kym- 
mene gård: Han skriver: 
1) Svenska och Finska medicinalvärkets historia. Hjelt II, 
p. 269. 
2) Salomon beräknar att på 100 sjuka behôves en läkare. 
Som synes äro pretentionerna icke stora. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
