145 
Av det tidigare sagda framgar, att Salomon med den 
otillräckliga läkarhjälp han disponerade över, icke utan skal 
fann sin belägenhet svår och att han därjämte, under den 
långvariga väntan, hyste allvarliga bekymmer för framtiden. 
Under denna brydsamma situation förblev han likväl 
icke overksam, utan sökte ej blott att från Sverige utan 
även inom Finland anskaffa den nödiga läkarkraften. 
Vad det muntliga löftet från högre ort beträffar, som 
han fäst förhoppning vid, nämligen att de nyengagerade 
läkarna vid armén skulle erhålla samma avlôning som de 
vid flottan, så visade det sig, att detta tyvärr icke hade 
varit att bygga pa. Ty i breven rörande denna fråga, 
som avgingo till Coll. med. finnes ingen bestämd lön fixe- 
rad och skrivelsen lämnar, som vi framdeles skola finna, 
fortfarande fritt spelrum för köpslående vid uppgörande 
av läkarnas arvoden. 
För att sålunda få det uppgivna behovet av läkare fyllt, 
synes Coll. med., sasom tidigare genom annons i tidnin- 
garna därom tillkännagivit samt genom skrivelse till prof. 
Acrel anhållit om hans medverkan. I annonsen och i 
skrivelsen ingår denna gång tillägget »fördelaktiga villkor 
utlofvas» 1). | 
I den svarsskrivelse, som Acrel sänder Coll. med., 
kritiserar även han Collegii sätt, att icke bestämt till- 
kännagiva de villkor sökandena kunde påräkna vid sitt 
1) I anledning av denna annons skriver med allt skäl en aspirant, 
Thuring från Salo d. 29 aug. 1788 till notarien i Coll. med. »Som 
Kongl. Coll. med. i Dagligt Allehanda låtit införa, att läkare komme 
att emot fördelaktiga vilkor antagas vid fälthospitalerna, men 
dessa vilkor ej äro utsatte, så beder jag att Herr Doktor täckes 
vara god och låta mig få veta dessa vilkor hurudanna de äro.» 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 10 
