149 
vit förkastade. Man hade icke kunnat enas och under- 
handlingarna stodo fortfarande på samma punkt, då Coll. 
med. genom assessor Hedin d. 11 sept. från förste fält- 
läkarn Salomon emottog en skrivelse med påminnelse om 
att med det första anskaffa till Lovisa erforderliga lasaretts- 
medici för sjukhusen härstädes. Skulle det ännu, till- 
lägger han, draga ut på tiden, sage han sig tvungen »att 
sjelf antaga några studiosi från Åbo till förenämnde sysslors 
bestridande». 
På denna skrivelse kunde Coll. med. endast giva det 
föga hugnesamma svaret, att: »Coll. med. redan vidtagit 
alla de anstalter, som på Coll. kunde bero och att det 
endast ålåge Kongl. Utred. Commiss. att fordersammast 
vidtaga föranstaltande om, att de redan anskaffade och 
antagna Lazaretts medici måtte snart blifva expedierade», 
och underrättades Salomon därjämte om: »att Coll. i 
detta ärende intet vidare kunde tillgöra». 
Detta var en föga glädjande underrättelse för Salomon. 
Men i själva verket var Coll:s svar icke förvånansvärt; 
Coll. med. hade ju vid försöken till uppgörelse gjort allt 
hvad 1 dess övertalnings- och prutningsförmåga stått, ja 
tillochmed gått längre än med deras värdighet hade varit 
förenligt. 
Det oaktat återremitterades frågan för ny uppgörelse 
och med förnyad påminnelse, att om drägligare villkor 
överenskomma och att innan något avtal träffades, under- 
ställa desamma kommissionens prövning. 
Synbarligen var avgöranderätter i detta avseende ej 
fullt klar; det synes närmast hava gällt en maktfråga 
ämbetsverken emellan, utan att de menliga följderna där- 
vid beaktades. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
