157 
"Kandidaten I. R. Brandt. 
Det var alltså de knappa arvodena, som hufvudsakli- 
gen vallade svarigheterna vid anskaffandet av nödiga 
läkare för arméns och faltlasarettens behov. Men exempel 
finnas även, ehuru de lyckligtvis höra till undantagen, 
på att andra, mer eller mindre sökta skäl, föreburos för 
befrielse från en obekväm kommendering, varigenom 
mycket bråk och förargelse förorsakades vederbörande 
myndigheter. 
Enligt Coll. med. protokoll av den 29 aug. 1788 hade 
Coll. funnit för gott att, i anseende till dåvarande läkare 
behov vid arméns sjukhus i Lovisa, utse och förordna f. d. 
fattiglakaren, kandidaten J. N. Brandt, som tidigare 
ställt sig till Coll:s förfogande, att därstädes bliva lasaretts- 
läkare, emot en lön av 30 Rd. spec. manatligen och 33 Rd. 
16 sk. i ekiperingspenningar jämte fria rum. Därjämte 
tillsades Brandt d. 1 Sept. ofördröjligen inställa sig a Coll. 
for att om sin avresa och övriga skyldigheter därstädes 
erhålla närmare underrättelse. Men da Brandt pa utsatt 
dag infann sig, tycktes han emellertid hysa andra tankar. 
Han sade sig nämligen »med största vördnad igenkänna 
Collegie manliga gunst och bevägenheb), da at honom 
anförtrotts en lasarettsläkaresyssla vid arméns sjukhus i 
Lovisa, men huru gärna han än önskade kunna emottaga 
platsen, undanbad han sig likväl »denna beställning», 
emedan han numera beslutat att ju förr dess hellre åtlyda 
Kongl. brevet av den 4 juli samma år och fullgöra, vad för 
honom återstod av den akademiska kursen, i vilken före- 
sats han bleve hindrad, ifall han skulle emottaga den nu 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
