160 
I följd av detta oväntade förfarande fran Brandts 
sida anhöll Coll., att Excellensen Sparre måtte på grund 
av Kongl. brevet vidtaga åtgärd, att Brandt, som i 6 
års tid varit från akademien frånvarande, måtte anbefal- 
las att genast begiva sig dit, såsom det blivit honom till- 
sagt. — Men Brandt infann sig icke heller denna termin 
vid akademien. — ; 
Kanslern Sparre hade utställt Coll:s klagomål till 
Brandts förklaring, varefter Coll. sattes i tillfälle att korri- 
gera åtskilliga oriktigheter uti de av Brandt lämnade upp- 
gifterna. 
I sin svarsskrivelse till kanslern d. 5 juli 1790 framhåller 
Coll. såsom klandervärt, att Brandt utgivit sig som med. 
kand., vilket han icke inför Coll. bestyrkt, likasom det 
icke heller framgick av de till kanslern inlämnade attester- 
na. Ävenså hade Brandt, som redan 2 år tidigare enligt 
reglementet, av Coll. blivit avförd från fattigläkartjensten, 
för att kunna fullborda sin akademiska bana, likväl under- 
låtit göra detta. 
Vidare framhålles, att Coll. under kriget sökt sätta 
Brandt i tillfälle att förkovra sina kunskaper och visa sin 
tjenstvillighet emot fäderneslandet, genom att erbjuda 
honom läkargöromäl vid armén i Finland under pålitliga 
fältmedicis överinseende eller vid sjukhusen i Karlskrona, 
vilka anbud han dock undanbett sig av skäl, som voro 
ogrundade och icke med sanningen överensstämmande. 
Med vad här ovan blivit sagt vill Coll. visa, att Brandt 
»haft nog djärfhet att inför Tit. andraga omständigheter 
hvilka varit emot sanningen stridande» och ansåg Coll. 
hans förklaring icke hava företedt något till ändring av 
vad Coll. å ämbetets vägnar tidigare yrkat, utan »tvärtom 
Bidrag t. känned. af Finl. 
