179 
beslutet. Det var under den hetaste och torraste tiden 
pa sommaren som denna plats utsags, varfor man icke sa 
noga kunde iakttaga att byggnaden var uppförd pa lag- 
land och sumpig mark. 
Lange dröjde det dock icke. förrän olagenheterna visade 
sig och det blev nödvändigt att kring det nedsjunkna huset 
gräva diken som kunde avleda vattnet. Förhållandet för- 
bättrades väl något, men Ekmark tvivlade dock på att 
nyttan bleve så stor, då huset omgavs av sumpig mark 
på alla sidor och »fuktighetens avhållande som vid et siuk- 
hus är så nödigt» icke kunde åstadkommas. Det oaktat 
bibehölls denna barack såsom sjukhus och fylldes inom kort 
med sjuka till ett antal »långt öfver 200, som til största 
delen voro af den så kallade Fältsjukan eller Rôtaktig 
feber med Diarrhéer och blodig afgång besvärande». 
- »Trängseln», säger han, »var så stor, at i flere rum hela 
gålfven så voro med siuka upfylde, at möda var at slippa 
deremellan; sängar hade ej ännu medhunnits at til den 
myckenhet förfärdigas». 
Oaktat man bemödade sig att hålla sjukhuset snyggt 
och söka hindra förorening av golven och sängkläderna 
samt evakuerade en del rum i den mån det stora antalet 
sjuka medgav, blevo dock av dessa »rötångor och exkre- 
menter en del af sjukrummen inficerade». Följden därav 
blev att dödligheten i några rum, isynnerhet i de som 
vettade mot norr, blev mycket stor. 
Mortaliteten under oktober månad blev därför vid 
detta sjukhus större än vid något av de andra. 
En annan orsak till den stora dödligheten var väl även 
den, att medan sjukhuset N:o 1 var bäst försett med sän- 
gar och sängkläder, de svagaste sjuka, vilka måste bäras 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
