188 
till sjukhusen, icke ökades i den grad man väntat, blev — 
denna åtgärd enligt hans åsikt icke nödvändig. Den högsta 
sjuksiffran uppgick visserligen till 540, men 7 dagar senare 
nedgick antalet till 400, vilken siffra varken tidigare eller 
senare Overskridits. Då det utmönstrade manskapet ge- 
nast till friskhuset avgick, utan att som förr ligga sjuk- 
huset till last, behövdes icke det 4:de, då dessa 400 ännu 
hade rum à de 3:nne sjukhusen. Än mindre behövligt 
syntes honom nu ett nytt sjukhus vara, då sjuksiffran 
icke steg till mer än 230 å 235. »Skulle Herrar Medici vilja 
utrymma sjukhuset N:o 1 eller såkallade Åå-Casernen, 
efter den skal vara så dödande, så är rum nog dertil i 
begge af de öfriga sjukhusen, som nu icke herbergera hälf- 
ten emot hvad de kunde». Därigenom, säger han, skulle 
även Kongl. Maijest och Kronan icke komma att belastas 
med dryga kostnader. 
Av major Sten Getes skrivelse framgår nämligen, att 
även ett reserv-sjukhus existerade i Lovisa, d. s. k. »frisk- 
huset» (konvalescent hem), dit patienter efter genomgån- 
gen sjukdom kunde överföras, för att sedan, då deras 
krafter det medgåvo, återsändas till regementet. Detta 
var allt gott och väl; men såsom förhållandena gestaltat 
sig 1 Lovisa, fingo läkarna varken bestämma vilka som 
skulle överflyttas till friskhuset eller vilka som kunde till 
regementet återsändas, utan synes direktören för sjuk- 
husen självrådigt hava vidtagit dessa åtgärder. 
Härpå beror väl också till väsentlig del den stora skill- 
naden — 160 sjuka — i respektive sifferuppgifter. Ty 
säkert är att direktören ej ogärna företog sådana mass- 
evakueringar, för att bereda utrymme på sjukhusen och 
icke bliva tvungen att utrymma artillerikasernen. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
