199 
Vad ovan sagts i samband med Salomons arbete under 
de tre krigsåren, visar vilka svårigheter han hade att över- 
vinna för att kunna fylla sin plikt som förste fältläkare. 
De nödvändiga läkarkrafterna saknades och en stor 
del av de läkare och fältskärer, som stodo till buds, voro 
okunniga och opålitliga; själv måste han därför söka fylla 
behovet från Finland, då Sverige på långa tider icke kunde 
lämna den nödiga hjälpen; sjukhusen voro otillräckliga 
för det stora antalet i fältsjukan insjuknade och hans till- 
göranden för att råda bot på eländet motarbetades eller 
rönte ringa förståelse av militärbefälet; redan överhopad 
av för mycket arbete måste han ännu sin plikt likmätig 
hava uppsikt över de många på vitt skilda orter inrättade 
sjukhusen. Genom den energi och arbetsuthållighet, som 
han under denna tid ådagalagt, har han för den militära 
hälso- och sjukvården inlagt en betydande förtjenst. Och 
att det arbete han utfört även av hans överordnade skat- 
tades högt, framgår därav, att han vid besättande av pro- 
fessuren efter Bergius av Coll. med. uppfördes pa 
första förslagsrummet. 
Då Coll. med. 1789 på konungens befallning skred att 
författa en kort berättelse, huru soldaten, med fäst av- 
seende på klimatet i Finland, kunde skydda sin hälsa i 
fält, blev även detta arbete anförtrott Salomon, som med 
biträde av H. Gahn utförde detsamma. Efter Coll:s gransk- 
ning trycktes skriften under titel: »Underrättelse om det, 
som bidrager till soldatens helsa i fält». — Skriften utdela- 
des bland manskapet. 
Som sagt hade Salomon sökt professuren efter Bergius 
och Coll:s protokoll av d. 15 nov. 1790 upplyser, att han 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
