ä 
Flottans eller arméens i Finland behof, hälst författning 
219 
förefinnes att finska Brännerier egentligen för nyssnämnda 
behof med första ske kan ånyo varder igångsatta». 
För en utomstående verka dessa uppgifter högst lug- 
nande, men så synes icke varit fallet vad revisionsrådet 
beträffar, ty vi måste förutsätta, at” alla dessa Muppet 
redan voro honom väl bekanta !). 
Brännvinets hälsobringande förmåga stod överhuvud- 
taget utom allt tvivel. Blott i enstaka fall synes man nava 
tvekat att använda detsamma. Såsom då reg.chefen Löf- 
man icke lyckats för manskapet anskaffa duglig proviant 
och, som han säger, brännvin var det enda som stod att 
köpas. Då var han tveksam, huruvida bruket av det- 
samma, under den tid den svåra sjukdomen (fältsjukan) 
grasserade inom regementet, kunde, ens i måttlig kvantitet, 
bliva till nytta, än mindre dess begagnande i stora kvan- 
titeter. 
Även tack vare sin preserverande förmåga stod bränn- 
vinet högt i anseende. Vi hava sett, att Siegroth vid av- 
resan från Sverige, förrän trupperna debarkerat, hos An- 
karsvärd anhöll, att dessa skulle få sina tennflaskor fyllda 
med brännvin, för att användas till hälsans bevarande. 
I detta syfte fanns det blott ett enda medel, som möjligen 
kunde tävla med brännvinet, nämligen ättikan. — I Tolls 
order till de avgående finska trupperna anmodades näml- 
gen dessa att för samma ändamål före avresan hos utred. 
kommiss. utrekvirera ättika. Då sålunda åsikterna voro 
delade, i fråga om brännvinets och ättikans preserverande 
förmåga, och då frågan ansågs vara alltför viktig för att 
kunna lämnas svävande, hänsköt utred. kommiss., för 
1) Krigsark. i Sth. Krig. 1788—1790. 
Nat. o, Folk, H. 74, N:o 2. 
