252 
efterse »huru med alt lider, for att genast pa stället kunna 
avgöra om min åtgärd till något fordras». 
Major Schenbom, som var väl underrättad om alla 
förhållanden, avsändes med breven, för att kunna, om så 
fordrades, lämna närmare upplysningar. Jämte brevet 
avsändes även ett så lydande generalförslag över armén: 
»Eders Kongl. Maj:t lärer häraf nådigt inhämta att de 
sjukas antal är nog ansenligt: att det är likaså om icke 
värre hos Ryssarne är väl någon tröst, men svag; på 
gränsen är ännu alt stilla och efter förra vanligheten». — 
I följd av den storasjukligheten hade bristen pätillräck- 
ligt. handräckningsmanskap for alla arbeten m. m. varit så 
stor att Skaraborgs bataljon måste till Sveaborg beordras 1). 
Ett brev från v. Klercker, (dat. Sveaborg d. 13 Jan. 
1790) till Meijerfelt innehållande svar på dennes förfrågan, 
huruvida icke flottans sjuka kunde jämte deras fältskärer 
överföras till arméns fältlasarett, visar, att sjukhusen på 
Sveaborg voro överfulla och att tillika stor brist på fält- 
skärer rådde. v. Klercker säger nämligen, att han genom 
baron Munck erfarit, att faltlasaretten icke kunde rymma 
flottans sjuka, varför icke heller fältskärerna kunde dit 
överföras, »isynnerhet som de härvarande siuka redan 
utgöra ett antal av 400 man som äro delte på 15 särskilte 
Siukhus rum, til hvilkas skötsel endast 4 Fältskärer nu 
äro tilgänglige, emedan 2:ne av de på ordinarie stat va- 
rande äro fangne och 2:ne nu insjuknade» ?). 
Men voro bristerna i sjukanstalter och sjukvård på 
Sveaborg stora, så voro även alla de åtgärder, som bort 
vidtagas för flottans och fästningens försvar, på ett högst 
1) Meijerfelts arkiv I. 7. Brev och Raporter. 
2) Meijerfelts arkiv. II: 13. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
