253 
klandervärt sätt försummade och asidosatta, varigenom 
också fästningens säkerhet sattes på spel. 
Översten Mikael Anckarsvärd, som vid krigets 
början hade befälet både över den finska och svenska 
eskadern av arméns flotta, skriver i sina dagboksanteck- 
ningar den 20 maj: »I landet är hunger, brist och dyrtid; 
rikets kassor uttömda, missnöjet allmänt, inga magasiner 
i Finland; kanske finns här 24 dagars föda för regementer- 
nes möten och att flottan har 5 veckors proviant på Svea- 
borg». Därjämte framgår, att flottan hade stor brist på 
officerare, underofficerare, volontärer och båtsmän samt 
tillika voro i total avsaknad av dugliga fältskärer, varför 
dylika ofördröjligen hade bort åtminstone till någon del 
från Sverige ditsändas 1). 
Överamiralen, greve A. Ehrensvärd, som i april 
1789 fran Sverige anlänt till Sveaborg för att övertaga 
befälet över skärgårdsflottan, synes varit långt ifrån till- 
fredsställd med förhållandena inom densamma, vilket 
framgår ur ett brev till Meijerfelt av d. 27 maj. Han säger: 
»Jag talar intet om närvarande penningebristen, men i 
hvart ögonblick röjes spåren efter den. Så saknas t. ex. 
de nödvändigaste kokkärl, de som finnas ligga hos koppar- 
slagaren för förtenning. Detta visar i och för sig intet» 
säger han, men visar dock »att sådant kan existera i Tu- 
sende andra saker, som intet synes i hvar sak, men utgör 
inalles en efect, som är fåfäng att spierna emot». 
I följd av fältskärsbristen, måste även Turunmaa »gå 
utan fältskärer med löfte att få dem efter sig» ?). 
Uti ett brevkoncept, juni 1789, klagar kommendören 
1) Anckarsvärds minnen. 
2) Meijerfelts arkiv. IT. 7. 
Nat. o. Folk, H. 74, N:o 2. 
