266 
som hans officerare till del. Han skriver —- — — »I ett 
krig dir a fiendens sida ej allenast höflighet utan och det 
galanteri, som emellan det man sloss, fiendtliga Chefer 
pläga göra hvarandra nästan aldeles varit aflagdt, kan jag 
ej annat än till General Lieutnanten Igelströms beröm 
säga, att dess attension för mig och mine blesserade office- 
rare, varit mer än utsökt, mer marquerad än hvad jag 
hittills hört praktiseras vid dylika tillfällen. Hans tillbud 
af Doktorer och Fältskärer har ej blifvit emottaget, fastän 
den högste Guden vet at de väl behöfvas. Rafraichissmen- 
ter (förfriskningar) och Legumer har han patrugat oss och 
det hafva vi samvetslöst emottagit,. — Rapporten slutar 
med följande upplysning: »Den sista Canonjullen afgår i 
afton till sin destination och som ingen god piece är utan 
parodie så torde efven en sjö Bataille förefalla i Saimen» 1). 
Glädjen vid fredsbudskapet från Verelä. 
Brakel beskriver den glädje, som gav sig luft, då kuri- 
ren medförde budskapet att freden i Verelä var sluten 
d. 13 aug. 1790 på följande sätt: 
»Likt en löpeld gick ropet fred! fred! utför hela läger- 
linien, larmtrumman skulle ej hastigare sammankallat 
folket. Jag har aldrig sedt en mera allmän och oförställd 
glädje. Samma dag befallte generalordres alla fientlighe- 
ters inställande. Andra dagen fingo vi redan besök af flere 
ryska officerare från Puumala, vi dröjde ej att besvara 
visiten; detta vänskapliga förhållande fortfor sedan alla 
dagar, både officerare och soldater under hela den tid vi 
ännu blefvo kvarliggande. Vi åto och drucko hos hvar- 
andra såsom de bästa vänner och i hela min lefnad har jag 
1) Gustavianska samlingen F. 461 i Upsala. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
