48 
Den nämnda vindvridningen under den varmare delen 
af året från N till S är också i månadsmedeltalen myc- 
ket tydlig. Efter en utjämning af de ursprungliga talen 
finner man nämligen, att N-vinden har sin maximifrekvens 
i mars och april, NE i april och maj, E i juli och augusti, 
SE i september och S i oktober och november. Vindarna 
från W-sidan visa sedan mindre utpräglade maxima 
under den kallare delen af året, november—februari. 
Till belysning af vindstyrkeförhållandena hade H all 
uträknat antalet af dagar med blåst eller storm, så att 
resten af dagarna voro lugna. Inalles fann han på detta 
sätt att 2,440 dagar voro blåsiga och 1,212 lugna. En 
tredjedel af alla dagar vore sålunda lugna. Emellertid 
gafs en lugn dag under de 7 första åren uppenbart en 
helt annan betydelse än under de 3 sista, ty de förra 
gåfvo i medeltal 42, de senare 11%, lugna dagar. Den 
årliga gången af denna lugnvädersfrekvens var följande: 
© = © 
B.oo8 8 8, 
1761—67 52 54 46 53 37 41 44 35 23* 29 37 53 42 
1768—70 30 33 27 10 0 0 1 0 1 op Ole 
Februari har mest och september minst lugna dagar. 
Den årliga gången är sålunda mycket öfverensstämmande 
med den man finner för fullkomlig vindstilla i Helsing- 
fors 1. Liksom medeltalen för 1761—67 i Birkkala visa 
också dessa tal för Helsingfors i mars och maj tvenne se- 
kundära minima. 
1 Johansson, Osc. V. Uber die anemometrischen Windstär- 
kemessungen in Finland. Öfversikt af Finska Vet. Soc:s Förhandl. 
XLVII 1905—1906. N:o 18, s. 39. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
