18 
dagar, endast 3 per år och våren inalles 24 per år, medan 
vintern hade de flesta lugna dagar eller 45 per år. Såsom 
exempel på arten af de orsaker S. funnit för särskilda 
egenheter hos klimatet må anföras att han ansåg maj 
stormigast »på det at derigenom efter försynens lagar 
vintrens köld må fulleligen förjagas, luften tillräckeligen 
rensas och jorden aldeles öpnas.» Stormarnas fördelning 
på de olika vindriktningarna var enligt S. följande: 
NN NE EL SE . So SW NN 
1] 3 1% 1* 15 14 8 9 
Såsom R un e ber g anmärkt, är alltså stormarnas för- 
delning på de olika väderstrecken öfver hufvud densamma, 
som för alla vindar. Likväl äro stormar från ostsidan 
proportionsvis mycket sällsynta och de få som iakttagits 
hafva infallit under sommar-halfäret. S-stormarna fram- 
stå såsom särskildt karaktäristiska för vinterhalfåret. 
S. anmärker att SW-vinden är sa stormrik, emedan den 
»följer hafvet åt». På grund af vindars och stormars för- 
delning framkastar Runeberg också frågan: »Mon 
vädret på alla ställen drifvas häldre längst efter, än tvärt 
öfver et långt Haf.» (Jfr. härom vindförhållandena längs 
Bottniska viken enligt Atlas öfver Finland 1910). 
En storm, som inföll andersmässodagen 1741, anföres 
såsom den »häsligaste» af alla stormar i mannaminne. 
Dessutom omnämnes en orkan, som år 1753 härjade i 
skogen sydväst om Jurva träsk, ryckte upp träd och bu- 
skar med rötterna och flyttade dem ett ansenligt stycke 
från platsen. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
