15 335 



Linier kunne kun forfølges i et korL Stykke og forsvinde derpaa. I den af Claparédc 

 givne (Les Annélldes chétopodes du Golfe de Naples, Mém. Soc. de Physique, Genève, T. XX, 

 P. Il, pag. 464) Fremstilling af en Børste af den nærstaaende Slægt Hydrophanes ses derimod 

 et saadant bageste Parti igjennem hele Børstens Længde. iVIedcns Grube ikke omtaler eller 

 afbilder andre Slags Børster, findes hos de af mig undersøgte Exemplarer endnu i hvert 

 Parapodie 3 — i stive og tykke, usammensatte Børster, som ganske ligne dem, der Paidcs 

 hos Corynocephaius. De sidde enkeltvis, omtrent med ligestor Afstand fra hverandre, og 

 saaledes, at de to yderste sidde hver i sin Ende af Parapodiet. De to undersøgte Exem- 

 plarer vare stærkt udspilede af Æg; men der fandtes ingen omdannede Cirreblade. Jeg 

 skal endnu tilføie. at Grube i Tavleforklaringen urigtig siger, at det af ham tegnede Para- 

 podie er set forfra, da efter min undersøgelse det mindste af de 2 Blade, der omslutte 

 Børsterne, vender bagtil. Det største af de 2 Blade, der omslutte Børsterne, har ganske 

 samme Udseende og Bygning som de sædvanlige bladformige Cirrer hos PhijUodocidæ og 

 Alciopidæ og er meget forskjelligt fra det bageste, som indeholder Æg. Man kunde derfor 

 føle sig fristet til at betragte det som en Bugcirre, der paa samme Maade som Bugcirren 

 hos flere Fhyllodoue- og /i/c/o/ia- Eormer dækker den ene Side af Parapodiet. I saa Tilfælde 

 maatte det Vedhæng, som Grube kalder for Bugcirre, opfattes som svarende lil den tid- 

 ligere omtalte Bugpapil, hvis Eorm jo kan være meget forskjellig. Imidlertid er der flere 

 Omstændigheder, som tale mod en saadan Opfattelse. For det Første er i de tidligere 

 kjendte Tilfælde, hvor Bugcirren dækker den ene Side af Parapodiet (Aoiophyllum, Trachelo- 

 phffUuin, Geneiyllis, Corynocephalus) , Bugcirren beliggende bagved dette, medens her det 

 cirrelignende Parapodieblad ligger forrest. For del Andet vilde en saadan Bugcirre være 

 usædvanlig stor i Forhold til den lille Hygcirre, og Bugpapillen rykket usædvanlig langt ud 

 paa Parapodiet. Imidlertid fortjener dette eiendommelige Forhold nærmere Opmærksomhed. 

 Under Lopadorhynchus brevis omtaler Grube en, fra denue forskjellig, men dog 

 nærstaaende Form, om hvilken han formoder, at den kunde være Hannen. Glaparède, 

 som har fundet et ganske ungt Exemplar, opstiller paa denne Form Slægten Flydrophanes 

 og danner af disse to Slægter Familien Lopadorhynckidæ (Mém. Soc. de Physique, Genève, 

 T. XX, P. Il, pag. 462). Denne Familie danner et forbindende Mellemled imellem Fhyllododdce 

 og Alciopidæ. Ligesom de sidste ere de pelagiske glasklare Dyr med, rigtignok rudimentære, 

 Segmentalkirller, medens de ligne Phyllodocidæ i den ringe Udvikling af Øinene. Eien- 

 dommelig for de to Slægter er den høie, sammentrykte Form af Parapodierne, sum bestaa 

 af 2 store, Børsterne omsluttende Blade, medens Hyg- og Bugcirrerne kun ere svagt ud- 

 viklede. Endvidere udmærke de sig særligt ved de med et stort, bredt, knivbladformigt 

 Endeled udstyrede, Svømmebørster, som meget ligne dem, der hos iVe?'m-Arterne optræde 

 under Ileteronereis - S\.a.à\èi. Findestedet for de to her omtalte Exemplarer er 34^ 10' N. B. 

 —42'' 10' V. L. (Andréa). 



