356 I L I B R A R Y , J ^^ 



Barographen. 



Den automatiske Registrering af Lufttryl<ket er ubetinget den vanskeligste at de 

 her behandlede Opgaver, naar man lierlil stiller de Fordringer, som den meteorologiske 

 Videnskab i Nutiden nødvendigvis maa, for herigjennem at erholde Bidrag til Oplysning om 

 mange hidtil uløste Problemer, i hvilke Luftlrykkets Forandringer spille en af de vigtigste 

 Roller. Af disse Fordringer skal jeg navnlig fremhæve følgende: 



1) Apparatet _ skal kunne overlades til sig selv i mindst 24 Timer og skul 



2) i denne Tid udføre Registreringen continuerligt. 



3) Optegnelserne skulle helst være af en saadan Art, at de absolute Værdier for Luft- 

 trykket erholdes umiddelbart, og 



4) Opgaven bør derved løses billigere og mindst lige saa sikkert som ved directe Obser- 

 vationer. 



Mangfoldige ere de Constructioner af Barographer, som ere forsøgte. Idet jeg 

 imidlertid fuldstændig forbigaar dem, ved hvilke der anvendes Aneroidbarometre eller Plioto- 

 graphering af Søjlen i et Qvægsølvbarometer, vil jeg her kun omtale de to vigtigste Hoved- 

 grupper, nemlig dem, der benytte Hævertbarometre, og dem, der benytte Enkeltbarometre. 



Hævertbarometrene gjøres selvregislrerende enten ved Hjælp af en Svømmer paa 

 Qvægsølvoverfladen i Barometrets aabne Gren eller ogsaa, som ved Theorells Meteoro- 

 graph, ved med bestemte Tidsintervaller at lade en Platintraad (ligesom ved hans allerede 

 omtalte Thermograph) bevæge sig ned imod Overfladen af Qvægsolvet i Barometrets uåbne 

 Gren, indtil der ved Berøring med dette sluttes en eleclrisk Strøm, der ved Hjælp af en 

 Electromagnet afsætter et Mærke paa Registrerpapiret. 



Den anden Vej, at benytte Enkeltbarometre, er dog irbetinget den, det har størst 

 Interesse at følge, idet alle saakaldte «Vægtbarographer» hidtil have været baserede her- 

 paa. Enten anbringes selve Baroraeterrøret eller ogsaa Skaalen saaledes, at den ene af 

 disse to er ophængt i en Fjeder- eller Balancevægt, medens den anden staar fast. Sæd- 

 vanligvis er det Røret, der ophænges, ligesom ogsaa selvfølgelig Balancer ere langt at 

 foretrække for Fjedervægte. 



Selve Ideen, at benytte Barometrets varierende Vægt til Maaling af Lufttrykket, er 

 meget gammel, og stammer oprindelig fra Englænderen Samuel Moreland (c. 1670). 

 Senere have forskjellige Constructeurer anvendt dette Princip, først Secchi, senere Fuess, 

 Wild, Schreiber og Sprung. Saavel Secchi, som Fuess og Wild anvende .Vinkelvægt- 

 stangsprincipet, medens Schreiber benytter en ligearmet Vægtstang og contrabalancerer 

 Barometerrøret ved Hjælp af en i en Qvægsølvskaal neddyppende Slaalcylinder, som altsaa, 



