382 14 



citere de to her nævnte Forfattere, og til disse Mygge-Slægter mener jeg ogsaa, at de af 

 Barth anførte Citater maae henføres. 



Saa meget vigtigere er derimod den næste Forfatter, Reaumur, hvis Fremstilling af 

 Dyret i dets forsltjeliige Udvililingsstadier, tilligemed de herhen hørende Afbildninger, er den 

 vigtigste om iklte ofte den eneste Kilde for de følgende, utallige populære Behandlinger af 

 Myggens Liv. Hvad Arten angaar, saa er det sikkert, at de omhandlede og afbildede Larver 

 høre en Culex til; men ligesaa sikkert er det ogsaa, al af det fuldkomne Insekt de fleste 

 Afbildninger (saaledes af Hunnen i dens stikkende Stilling) høre en Anopheles liP|. Jeg 

 anseer saaledes PI. 41, Fig. 2, 4, 5, 6, 7; PI. 42, Fig. 5 for sikkert at være Hoveder af en 

 Anopheles-Hun; hvorimod PI. 41 Fig. 3; PI. 42 Fig. 1, 6, 7, sikkert fremstille Hovedet af en 

 Culex-Hun. PI. 39 Fig. 1 (og 2) ere sandsynligvis en Anopheles-Hun med afstumpede Kjæbe- 

 palper, hvorimod Detaille-Tegningerne, PI. 40 Fig. 6 — II, ere at henføre til en Culex; men 

 at den paa samme Plade afbildede Mygge-Han, Fig. 1 og 2, derfor ogsaa er en Culex, er 

 langtfra sikkert; den forekommer mig snarere at være en Anopheles. PI. 41, Fig. 1 er vist- 

 nok kun en lidt ændret Beproductfon af den nys nævnte Figurs Bryst og Hoved. Det var 

 Reaumur fuldt bevidst, at han af Hunmyg havde to Former, og p. 688 udtrykker han end- 

 ogsaa sin Forundring i stærke Udtryk: «Si on nous demandoit pourquoi certains cousins 

 n'ont pour étui de leur aiguillon qu'un simple tuyau qui peut s'entr'ouvrir presque tout 

 le long en dessus, et pourquoi l'étui de la trompe de plusieurs autres cousins a lui-même 

 une espèce de fourreau, on nous feroit une des questions auxquelles nous ne sommes 

 nullement en état de satisfaire». Béaiimur vidste ikke, at Forklaringen var den, at der 

 blandt Myggene findes to nærstaaende Slægter, af hvilke, hos Hunnen, kun den enes Kjæbe- 

 palper ere stærkt forlængede (hos Anopheles) og som Blade i en Skede kunne omgive 

 Snabelens Rør. Hvad de afbildede Pupper, Plade 43, Fig. 6 — 12, angaaer, saa er det van- 

 skeligt at afgjøre efter Tegningen, om det er en Anopheles eller en Culex, man har for 



') Linné sondrede allerede i 1746, i den første Udgave af Fauna Suecica, mellem Réaumuis Figurer 

 saaledes, at han henførte alle Figurerne paa PI. 43 og 44 til sin Culex Nr. 1116 og Fig. I og 2 paa PI. 40 til 

 Culex Nr. 1115, og saaledes citeres gjennem alle Linnés følgende Skrifter og gjennem Fabricius' de her 

 nævnte Figurer til Culex pipiens og bifurcatus ; men da Meigen i sit Hovedværk, System. Beschreib, 

 all. europ. zweifl. Ins., opsUllede Slægten Anopheles for Culex bifurcatus og nærstaaende Former, 

 bortkastede han her det af Linné indførte Citat af Reaumur, men lod det blive staaende uforandret 

 for Culex pipiens. Meigen blev heri efterfulgt af Zelterstedt og Schiner. Linné siger yderligere om 

 den første Art, tir. 1115, den senere Anopheles, at den ikke stikker: "Culex non vulnerat- , og her- 

 efter er Slægten Anopheles fredlyst indtil de seneste Dage; Schiner, Fauna Austriaca. Diptera 11. 

 p. 625: »doch ist mir nicht bekannt, dass die Weibchen Blut saugen». Af de i Texten anførte syno- 

 nymistiske Forklaringer vil det derimod fremgaa , at allerede Reaumur har seet og afbildet en 

 Anopheles-Art som stikkende. Selv har jeg ogsaa en Midsommerdag grebet en Anopheles-Hun paa 

 fersk Gjerning. 



