21 389 



undertiden Vanskelighed ved at hæve sig op til Vandskorpen og synker snart ill linnds, 

 iivor den da omkommer. Rimeligvis er det Luftblæren eller i Tlydekuglen», ji'r. min Frem- 

 stilling af denne under Corethracn, mellem Krop og Vingeskeder, der i saa Tilfælde mangler 

 helt eller tildels. Nakkerørene, Fig. 11 aa, ere temmelig korte, firsidigt pyramidedannede, 

 med skraat afskaaren Endeflade. Nakkerørenes Endeflade er saaledes forholdsvis meget 

 stor, hvorved den afgiver et udmærket Eloldepunkt i Vandskorpen for Puppen; men Størrelsen 

 fremkalder den tilsyneladende Vanskelighed, at en meget stor Luftblære kunde danne sig, naar 

 Nakkerørene pludseligt sænkedes, hvorved Puppens Vægtfylde ligeoverfor Vandet vilde blive 

 altfor ringe. Denne tilsyneladende Vanskelighed løses nu paa den Maade, at Nakkerørenes 

 indre Vægge ere beklædte med talrige Børster, Fig. 12 og 13, hvilke Børster ydermere paa 

 den Del af Væggene, som vende frit opad, løbe sammen knippevis, saa at der herved 

 dannes en Mængde Punkter eller Smaaplader, Fig. 12 a; Fig. 14, alle liggende i samme 

 Plan, næsten i Flugt med Vandskorpen. Naar nu Puppen kommer op i Vandet og lægger 

 Enden af Nakkerørene i Vandskorpen, vil, saaledes som man ved Hjælp af en Loupe ofte 

 kan see, en ganske fin Vandhinde lægge sig hen over de smaa Chitinpladers Plan, saaledes 

 at der kun fortil bliver en smal Spalte, hvorigjennem den atmosphæriske Luft kommer i 

 Forbindelse med Luften i Nakkerørene og derigjennem med Luften i Puppens Tracheesystem. 

 Bar Puppen ligget nogen Tid oppe, dunster denne Vandhinde bort, men kan jo let atter 

 skaffes tilveie, naar Puppen vil og har Ro dertil. En Virkning af denne Vandhinde vil 

 være, at Puppen, naar den stiger ned, ikke vil føre saa megen Luft med sig, som den 

 vilde gjøre, hvis Nakkerørenes Ende dannede en aaben Skaal; men jo mindre Luftblærerne 

 ere, des sværere bliver Puppen, og des lettere kan den holde sig efter Behag nede i Vandet. 



løvrigt ligger Puppen langt fastere i Vandskorpen, end Larven gjør det, idet den 

 jo heller ikke har noget at gjøre paa Bunden. Bliver Puppen derimod forstyrret, farer den 

 med største Voldsomhed ned i Vandet ad Bunden til, og søger her at holde sig fast ved 

 Hjælp af sine Hale- eller Svømmeblade; faaer den ikke fat med Svømmebladene, bliver den 

 ved med at fare om i Vandet. Er den kommet til Ro nede i Vandet og atter vil op til 

 Overfladen , giver den blot Slip med Svømmebladene og stiger stille og roligt op i Vandet, 

 holdende sig i en krum Stilling med Nakkerørene øverst. 



Længden af Puppehvilen er kun kort og angives af De Geer til 3 Døgn, medens 

 jeg har fundet den at være mindst 4 Dage, 9 — 13. .Maj 1884; dog gjælder De Geer's Angi- 

 velse vistnok, ligesom min, om Puppen i Fangenskab; i fri Tilstand er Puppehvilen vist- 

 nok længere eller kan i hvert Tilfælde trække langt længere ud, naar koligl eller raat Vejr 

 indtræffer. 



Myggen kryber paa sædvanlig Maade ud af Puppehuden, idet Midtlinien af Mesono- 

 tum og Metanotum aabner sig efter den der forekommende Søm, og Myggens Mesonotum 

 hæver sig eller skyder sig frem gjennem Aabningen og trækker med sig Hovedet og An- 



