432 64 



mere end den anden. De forreste Luftsækkes gamle indre Sække vare noget samnienvrøv- 

 lede og indsnørede, og idet de efterhaanden bleve dette mere og mere, deeltes de i fiere 

 Stykker, som kun indesluttede et ringe Quantum Luft, medens de nye, omsluttende Luft- 

 sække vare lielt serumfyldle. De bageste Luflsækkes gamle, indre Sække vare derimod 

 hele, tenformede og næsten udfyldende de nye Luflsække. Længdestammerne vare, som 

 sagt, luftfyldte; kun var det forreste Stykke af dem, mellem de forreste Luflsække og første, 

 bagved liggende Mellemvæg serumfyldt, men efterhaanden fyldtes ogsaa de tre følgende 

 Stykker af Stammerne med Serum, og saaledes holdt de sig en 10 Minuter, da saa Luft- 

 massen eller Luftsøjlen i den bageste Del af Læiigdestammerne pludseligt svandt eller 

 sank, ligesom Quiksølvsøjlen i et Barometer synker, men uden som denne at skaffe sig 

 anden synlig Plads. Svindningen af Luften skete snart lidi hurtigere, snart lidt langsommere, 

 stoppende eller ikke stoppende kort Tid ved en Mellemvæg. Luften i 8. eller sidste Stykke 

 af Længdestammerne holdt sig endnu et Par Minuter. men da svaudt den ogsaa her i en 

 Fart. Luftmassen i de bageste Luftsække forøgedes ikke ved Svindingen af Luften i 

 Længdestammerne, og de bageste Luftsækkes Rumfang er ogsaa altfor ringe ligeoverfor 

 Længdestammernes, til at de skulde kunne have optaget disses Luft, uden at være voxede 

 til meer end del Dobbelte i Omfang, hvilket umuligt kunde være undgaaet min Opmærk- 

 somhed. Luften kunde heller ikke være sluppen ud gjennem Aanderørets Stammer, da disse 

 jo i al den Tid vare serumfyldte, og Dyret dertil den hele Tid laa i Vand, hvor den und- 

 slupne Luft maalte liave vist sig som Luftblærer. — Og det Sei'um, som afløste Luften, livor 

 kom del fra, uden fra Blodet gjennem Tracheerne? — Nu døde Larven og lagdes i en Skaal 

 med Vand, men Resterne af Luft vedblev yderligere at svinde, saa at der efter et Quarters 

 Forløb kun fandtes en lille Luftsojle i den ene af de bageste Luftsække og efter yderligere 

 5 Minuter var der ikke Spor af Luft i Dyret«. Den her givne Optegnelse viser altsaa, 

 hvorledes i Løbet af el Par Timer de luftfyldte Længdestammer kunne næsten fyldes med 

 Serum, derpaa pludseligt atter fyldes med Luft, for saa endeligt at blive igjen, men lang- 

 sommere, helt serumfyldte. Dernæst troer jeg, at det fremgaaer saavel af denne som af 

 de foregaaende Undersøgelser, at det er Dyrets Blodvæ.ske, som snart optager, 

 snart atter afgiver den i Tracheesyslemet indesluttede Luft, og atTracheer- 

 nes Vægge ere permeable saavel for Luften som for Blodets Serum. 



Til yderligere Bekræftelse af den her fremførte Theori skal jeg gjengive to Under- 

 søgelser fra det følgende Aar, Slutningen af Marts 1884. 



En Larve i Hudskiflning, med den gamle Hud endnu hængende ved sig, bragtes 

 under Mikroskopet, men uden at Dækglas anvendtes. «De forreste Luftsække vare luft- 

 fyldte, hvorimod af de bageste den ene Sæk til en Tredjedel, den anden til en Fjerdedel, 

 vare serumfyldle, ligesom ogsaa Længdeslammerne fra de bageste Sække ud i Aanderøret 

 vare serumlyldle. Kroppens Længdestammer vare for største Delen serumfyldte, men en 



