91 459 



Hovedet, Fig. 117, er teinmeliy sloi't, lykt, af et lernsidet Omrids, forlil nogel 

 iidtruliket og kjendeligt længere end l)redt. Tredje Metamers [\ygskinnc, Fig. 117 a, er 

 bredere end Hovedets halve Brede, Siderne ere bugtede, og fortil er den i Højde med 

 Hvirvelorganernes Udspring ved en næsten ret, utydelig Tværlinje skilt fra anden .\letamer. 

 Anden Metamers llygskinne, Fig. 117 b, er bred og lang, fortil vinkelformigt udtrukket og 

 under den fremstaaende skarpe Panderand udstyret med en Kam af temmelig korte, stive 

 Børster; den foran liggende, nedadvendende, tilbagebøjede Del af Bygskiunen er besat med 

 en tæt, kort Haarfilt. Fra Siderne af samme Metamers llygskinne udgaaer de fra Cule.K- 

 og andre Larver saa vel kjendte Hvirvelorganer, Fig. 11.5 dd; Fig. 117 f; Fig. 118 g, kun 

 at disse Organer her ere langt betydeligere eud hos nogen anden, hidtil kjendt Myggeform. 

 Hvert Hvirvelorgan bestaaer af et kort Grundstykke og et langt, bredt, for største Delen 

 hudet andel Led; dette andet Led støttes af nogle Chitinlister, af hvilke den, som gaaer 

 gjennem Leddet paalangs, er den største. Fra Forranden af Leddet udgaaer en Vifte af en 

 50 Stykker lange, noget krummede, sammentrykte, i Inderranden spredt og temmelig kort 

 flossede Børster, som snart spredes, snart slaaes sammen, som Bladene i en Vifte. En 

 mindre Vifte, bestaaende af meget kortere, sammentrykte, i Inderranden langt tættere og 

 længere flossede, i modsat Reining krummede Børster eller Blade, udgaaer fi'a Boden af 

 den først omtalte Vifte. Hvad der hos Simulium-Larverne gjør Hvirvelorganerne saa frem- 

 trædende er navnlig den Omstændighed , at de Skeletdele af anden Metamer (Parapleuræ), 

 som hos de andre Myggelarver med saadanne Organer kun vare svagt udviklede, svagt 

 udsondrede og liggende under Sideranden af samme Metamers Rygskinne, her hos Simulium 

 ere stærkt udviklede og stærkt udsondrede. Tredje Metamers Bygskinne eller Overside er 

 som sædvanligt meget kort, med et Par hudagtige Udvidninger, som atter bære nogle faa 

 Papiller i Forranden. 



Øjnene, Fig. 115 aa; Fig. 117 c, ere kun smaa, enkelte, siddende omtrent i Midten 

 af Hovedets Sider; Biøjnene, Fig. 115 bb; Fig. 117 d, der sidde bag de egentlige Ojue, 

 ere en Smule større end disse. — Antennerne, Fig. II 5 ce; Fig. 117e; Figur 118 h, ere 

 forholdsvis lange, men meget tynde, næsten børsteformige; de ere delte i 3 Led, af hvilke 

 de 2 yderste Led, som ere eller kunne være omtrent lige lange, tilsammen crc betydeligt 

 kortere end det første. 



Munddelene ere vel udviklede, rigeligt besatte med Borster, og liindbakkernc have 

 skarpe Tænder og Kroge, som synes mere skikkede til at stikke og bide end til at fastholde 

 et Bytte med. Underlæben, Fig. 1 18a; Fig. 119, danner en trekantet, stærkt ehitiniseret 

 Plade, som fortil er temmelig lige afskaaret og i sin Forrand indskaaret i i) Tænder, af 

 hvilke Hjørnetænder og Midlerlanden ere de stærkeste; ogsaa Siderandene ere indskaarne i 

 en 7 — 8, men langt svagere Tænder. Ovenover underlæben og ragende et betydeligt Stykke 

 frem foran denne træder Uypopharynx frem som en trekantet, forlil lige afskaaren Plade, i 



.58" 



