6 
d. I maj fanns i södra Sverige, d. 2 i norra Finland. 
Åskutbrotten inträffade för det mesta i vestra och södra 
delarna af vårt land. Fenomenets fortplantningsriktning 
motsvarar den allmänna luftcirkulationen 1 den del af mi- 
nimet, där åskvädren förekommo. — Redan ur denna, årets 
första åskvädersperiod framgår, att åskvädren oftast upp- 
stå och bildas i minimas sekundära randbildningar s. k. 
åskväderssäckar eller delminima. Senare vid undersök- 
ningen öfver andra perioder komma vi att se, att åtmin- 
stone år 1905 de betydligaste åskvädren uppträdde i från 
minima utgående s. k. lufttrycksdalar. 
2 äskvädersperioden, maj 8—9. 
Efter den föregående periodens minimum inkom till 
vårt land ett maximum medhämtande en varmare och 
klarare väderlek. Värmemaximet uppstod i irakten af 
Stockholm och Visby. Redan d. 7 på aft. utsträckte sig 
från minimet — hvilket redan befann sig på Ishafvet — 
en dal lägre lufttryck öfver Skandinavien och på morg. 
d. 8 kunde kring Stockholm uppdragas isobaren 755. 
Under dagens lopp förflyttade sig dalen österut och för- 
djupade sig samtidigt. På kvällen låg den öfver större 
delen af vårt land. På östra sidan om dalen d. v. s. i 
större delen af vårt land var på morg. klarare, varmare 
och vinden från syd; på vestra sidan åter kallare, mul- 
nare och vinden från nord. Det öfver det inre Ryssland 
liggande maximet förorsakade antagligen, att himmeln 
ännu på morgonen så nära dalens medellinje var klar. 
Den 8 anmäldes åska hufvudsakligast från SW-Finland 
och södra Österbotten. De tidigaste utbrotten inträffade 
i sydvest, de senare i Österbotten. Man kunde härigenom 
Bidrag t. känned. af Finl 
