20 
rige) var vinden mera från vest; norrom dalen (i Finland) 
åter från sydost. Isotermernas riktning motsvarade 1 all- 
mänhet vindens riktning. Utbrotten på morgonen in- 
träffade där, hvarest dalen befann sig på morgonen. 
På aft. hade minimet förflyttat sig ytterom mellersta Sve- 
rige. Därifrån sträckte sig öfver mellersta Skandinavien, 
Bottniska viken, vestra delarna af vårt land en dal ända 
till Östersjöns södra del. Isobarerna gingo från Norge 
mot sydost till Östersjön och Östersjöprovinserna och 
vände sig därifrån nästan mot norr i det de gingo bl. a. 
öfver Finland. Vinden var i vestra delarna af dalen 
(Skandinavien) i allmänhet från vest och himmeln mera 
mulen än 1 öster (Finland). Här var vinden i allmänhet 
från sydost och friskare. Temperaturgradienten var störst 
1 öster, där isotermerna omgäfvo ett värmemaximum, hvil- 
ket sträckte sig från söder (Östersjöprovinserna) mot norr. 
Äfven nu, som någon gång förut, låg det egentliga värme- 
maximet öster om dalen. Det låg på samma sida där 
F-området låg, medan S-området fanns 1 vester: — Detta 
dalens lige motsvaras af eftermiddagens utbrott. Från 
de ställen, där åskan hördes på förmiddagen förflyttade 
den sig under dagens lopp såväl mot nordost som nord. 
Äfven från Österbotten anlände några rapporter om åska. 
Utbrotten voro i allmänhet starka och regnet rikligt; 
dessutom anmältes 8 åskslag. 
På morgonen d. 7 fanns minimet i norra Skandina- 
vien 754 mm djupt. Maximet låg öfver det inre af Ryss- 
land och från minimet sträckte sig äfven nu en dal lägre 
lufttryck delvis till Bottniska viken och vårt land. I vårt 
land, d. v. s. i östra delarna af dalen var himmeln mulen 
vinden från sydsidan och temperaturen högre än i de 
vestliga delarna, 1 Sverige, där vinden var mera vestlig 
Bidrag t. känned. af Finl. 
