24 
befann sig i Uleåborg 756 mm djupt. I östra delarna af 
dalen var himmeln i allmänhet mulen och ställvis föll på 
södra kusten regn. Det egentliga åskområdet befann sig 
här. På vestra kusten och i Sverige (d. v. s. på vestra 
sidan om dalen) var vinden nordostlig och himmeln kla- 
rare. Isotermerna påminte till sin form något om dalen, 
men de befunno sig egentligen något förskjutna mot öster. 
— Utbrotten förflyttade sig mot öster och detta mot- 
svarade dalens förskjutning. På aftonen låg den nämli- 
gen djupast i östra Finland i Sordavala. Den 15 på mor- 
gonen befann sig en nästan likformig dal å samma ställe 
nära Bottniska viken och de inrapporterade utbrotten till- 
hörde detta område. Vi se alltså, att från minimet sträckte 
sig tvänne dalar, af hvilka den ena gick öfver vårt land 
d. 14, den andra d. 15. Wundt anger i sin 1 det före- 
gående (sid. 17) omnämnda undersökning en tydlig bild 
öfver en dylik strålformig placering af lufttrycksdalar kring 
ett minimum. Man bör därvid observera, att hela dalsyste- 
met rör sig kring minimet på samma sätt som delminima. 
Åskvädren d. 16 tillhörde ett mindre i trakterna 
af Stockholm uppkommet minimum. Äfven den följande 
dagens utbrott tillhöra detta minimum, men hade det då 
redan hunnit till norra Finland. 
Då det till den förra perioden tillhörande minimet 
hade försvunnit, efterföljdes det af en kortare, klarare 
period, tills d. 20 väderleken ånyo genom ett nytt från 
England inkommet minimum blef mulen och regnig. Till 
detta minimum hörde den 
12 åskperioden, augusti 21—22. 
Utbrotten d. 21 anslöto sig till ett vidt, men svagt 
delminimum, hvilket från vester försköts mot öster: om- 
Bidrag t. känned. af Finl. 
