bo 
or 
rådet med åska lag på kusten af Egentliga Finland. Föl- 
jande dag fanns minimet österom vårt land och utbrotten 
inträffade förnämligast 1 östra Finland. 
Man kan pa sätt och vis anse att de egentliga som- 
marutbrotten nu vore behandlade, ty hittills hafva utbrot- 
ten antingen mer eller mindre inträffat i af värmeförhäl- 
landena uppkomna dalar eller äskväderssäckar 1 isobar- 
fältet. De senare ,,askperioderna* — om än med obetyd- 
ligt antal utbrott — hafva dock sitt värde, ty de repre- 
sentera pa ett typiskt sätt de s. k. hvirfveläskvädren. 
Utbrotten d. 2—3 september. 
Dessa dagars fa utbrott ansluta sig sasom ypperliga 
hvirfveläskvädersutbrott till ett större fran vester till det 
inre af Ryssland inkommet 739 mm djupt minimum. Den 
1 september lag minimet 1 norra Finland, likasa d. 2, men 
da 738 mm djupt. — Den föregående dagens utbrott an- 
mältes i allmänhet fran sydkusten, d. 3 fran östra Finland. 
Sedan minimet försvunnit till Ishafvet uppkom en 
kortare klarare period förrän samtidigt med ett nytt mini- 
mum en ny askperiod inföll i landet. 
Utbrotten d. 7—8 september. 
Dessa utbrott ansluta sig till ett större i England 
och Skottland 740 mm djupt minimum. Såsom den egent- 
liga utgångspunkten för utbrotten kan man anse en åsk- 
väderssäck, hvilken uppkom i mellersta Sverige och del- 
vis i Österbotten. — Utbrotten d. 10—11 bilda egentligen 
fortsättningen till de föregående. I mellersta Sverige 
uppstod nämligen 1 trakterna af åskväderssäcken ett ypper- 
ligt delminimum och inom dess gränser inträffade ifråga- 
varande utbrott. 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 1. 
