4 
jemmin puhuneet Pohjois-Euroopasta ja sen asukkaista, 
joten voimme heidän teoksistaan, toivoa saavamme jotain 
tietoa varsinaisesta Suomestakin. Heihin kuuluu Bremenin 
kaniikki Apam (7 1075 jälk.), joka kirjoittamaansa Pohjois- 
maiden kirkkohistoriaan on liittänyt esityksen Tanskasta 
ja sen läheisyydessä olevista maista!. Tosin ei Adam mai- 
nitse Suomen nimeä, vaan mieltäkiinnittävä on kuitenkin 
hänen esityksensä noista etäisistä seuduista ja niiden asuk- 
kaista, joka kertomus muuten on keskiajan käsityksille hy- 
vin kuvaava. Adam Bremeniläinen näet sanoo kuulleensa 
— tietonsa hän on suureksi osaksi saanut Tanskan kunin- 
kaalta Sven Estridinpojalta — että Itämeressä on Tans- 
kasta etäämpänä useita saaria, joista yhden nimi on Vi- 
ronmaa (Estland). Lähinnä sitä on naisten maa (Terra 
faeminarum), joiden asukkaista, sotaisista naisista eli amat- 
soneista hän tietää kertoa mitä kummallisimpia seikkoja ?). 
Toisellakin tavalla Adam Bremeniläinen määrittelee viime- 
mainitun maan aseman: se on itäänpäin Sueonien maasta 
eli Suediasta, josta pohjoiseen taas on Halsingland, nop- 
sajalkaisten Scritefingien alue. Hänen sanansa kuuluvat: 
»Idässä se (Suedia) ulottuu Ripeisiin vuoriin, missä ääret- 
tömät erämaat, syvä lumi ja kaikenlaiset kummitukset es- 
1 M. Adami Historia ecclesiastica. Ejusdem auctoris libellus 
De situ Daniae et reliquarum quae trans Daniam sunt regionum na- 
tura deque gentium istarum istis temporibus, moribus religionibusque 
(Erpoldi Lindenbrogii Scriptores rerum germanicar. etc. edit. nov. 
Hamburgi 1706). 
? Jo Tacitus oli puhunut Suioneihin (Svealaisiin) rajoittuvasta 
Sitonein kansasta, jota nainen hallitsee (Germ. 45). Nimet Kven, Kven- 
land, mitkä arvatenkin ovat antaneet aihetta käsitykseen jostain nais- 
ten maasta, olisivat sen mukaan jo Tacituksen aikaan olleet käytän- 
tännössä germaaneilla (Y. Koskinen, op. eit. s. 105). 
Bidrag t. känned. af Finl. 
