14 : 
itsekin syrjäinen maa ja hyvin vähän tunnettu eteläisem- 
mille sivistyskansoille. Rooman paavit kyllä kristikunnan 
hengellisinä .päämiehinä valvoivat virkansa puolesta myös 
kaukaisen Suomen seurakunnan etuja, kuten heidän kir- 
jeistään huomataan,! mutta varsin selvä heidän käsityk- 
sensä tästä kristinopin äärimmäisestä istutuksesta ei saat- 
tanut olla. Jotain tietoja isänmaastamme epäilemättä ne 
suomalaiset nuorukaisetkin levittivät, jotka keskiajan lop- 
puaikoina kävivät ammentamassa sen ajan sivistyslähteistä, 
nimittäin Keski-, joskus myös Etelä-Euroopan yliopistoista 
valmistautuakseen kirkon palvelukseen kotimaassa. Mutta 
harvalukuiset kun olivat, he varmaankaan eivät ole voi- 
neet tehdä maatamme laajemmissa püreissä tunnetuksi. 
Tietysti hansakauppiaiden ynnä muiden merenkulki- 
jain kautta, jotka tämän aikakauden lopulla kävivät mei- 
din rannoillamme, Suomi niinikään alkoi tulla paremmin 
tunnetuksi. Onpa heidän retkistään säilynyt kirjallisiakin 
muistomerkkejä. Näillä matkoilla käytettiin näet n. s. iti- 
neraarioita eli matkaoppaita, joissa paikkain nimet, mihin 
poikettiin, sekä niiden etäisyydet toisistaan ja kulkusuun- 
nat olivat järjestyksessä nimitetyt. Vanhin sellainen suo- 
malaisiakin rannikkonimiä sisältävä itineraario on v. 1270:n 
vaiheilta ja on ollut tanskalaisten laivurien käyttämä. Siinä 
on esitys Tanskan ja Vironmaan välisestä kulkuväylästä 
ja se on erittäin tärkeä, koska siinä tavataan useiden suo- 
malaisten paikannimien vanhimmat tunnetut muodot. Niin 
esim. Hankonientä kutsutaan „Hangethe“ksi ja sen suoma- 
laiseksi nimeksi ilmoitetaan ,Cumiupe“ (Kumionpää) ?. — 
Palaamme näilin matkaoppaihin vielä edempänä. 
1 Vanhin sellainen maatamme koskeva on v:lta 1171 t. 1172. 
? Ignatius, Op. cit. s. 19, 20. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
