he hukkuisivat pakkaseen. Vanhojen historioitsijain ker- 
tomukset sitä, että muka Pohjoismaissa alinomaan sa- 
telee taivaasta sulkia s. o. lumihiuteita, eivät kuiten- 
kaan pidä paikkaansa, sillä lumisadetta ei aina ole. — Ilman- 
alan tähden ei näillä seuduin myöskään kasva viiniköyn- 
nöstä eikä muitakaan hedelmiä kantavia kasveja. Mitä 
kultaan ja sitä vartioiviin aarniin tulee, niin tämä, hän 
vakuuttaa, on paljasta tarua. Ja tiedettäköön vielä, teki- 
jämme jatkaa, ettei Gotian, Suecian, Filandian ja Juhran 
(Jugrian) eikä Kaspian merenkään toisella puolen asu 
ibmis-kummituksia, nunkuin Yksisilmäisiä, Kaksipäitä, Koi- 
ranpäitä y. m. vaan näiden seutujen asukkaat ovat aivan 
muiden näköisiä; he asuvat hyvin harvassa ja ovat vähä- 
lukuisia; väriltään he ovat enimmäkseen vaaleita, minkä 
värin kylmyys synnyttää heidän ihoonsa. 
„Tämä on tosi ja joka tämän kirjoitti, hän toden 
kirjoitti, ja me tiedämme hänen todistuksensa todeksi* — 
niin vakuuttaa tekijä juhlallisesti raamatun sanoilla. Hin 
ei kuitenkaan sano tahtovansa lukijoiltaan salata, mitä 
vielä saattaa noissa maissa tapahtua, nimittäin että pahat 
henget sangen usein tekevät ihmisille kepposia. Kokemus 
näet osoittaa, että pohjoisen valtameren äärellä olevissa seu- 
duissa paholaiset huudoillaan peljättävät ohikulkevia mat- 
kustajia; varsinkin tämä tapahtuu auringon laskun aikaan 
ja etenkin lehtojen, metsien, järvien tai kukkulain läheisyy- 
dessä!. Ja kristittyjen maissa, Norvegiassa, Suetiassa ja 
! Vrt. Tacit. Germ. 45. „Trans Suionas aliud mare, pigrum ac 
prope immotum, quo cingi claudique terrarum orbem hinc fides, quod 
extremus cadentis jam solis fulgor in ortus edurat adeo clarus ut si- 
dera hebetet; sonum insuper audiri formasque deorum(?) et radios 
capitis aspici persuasio adjieit.“ 
Nat. o. Folk., H. 68, N:o 3, 
