37 
osoittaa sus joka tapauksessa suurta edistystä Suomen 
muodon kuvaamisessa. 
Sen ajan tavan mukaan Carta marina on tehty nin 
havainnolliseksi kuin mahdollista ja täytetty kuvilla, jotka 
esittävät kussakin paikassa tavattavia luonnon esineitä ja 
merkillisyyksiä sekä asukasten tapoja ja elinkeinoja. Nin 
Lapissa kuvataan hiihtämistä ja poroilla ajamista; Pohjan- 
lahdessa harjoitetaan hylkeenpyyntöä; sisämaan metsissä 
näemme kaikenlaisia otuksia, järvissä lintuja, joista muu- 
tamat ovat selvästi tarullisia olentoja. Myös kuvataan, mi- 
ten Suomenlahden jäällä maamme puolelta tulevat sotajou- 
kot ratsu- ja suksimiehineen, vieläpä tykkeineen, törmää- 
vat yhteen venäläisten kanssa, joiden hallitsija valtikka 
kädessään istuu odottamassa viestejä tappelusta. Vielä 
mainittakoon, että Päijänteestä („Lacus Piente“), joka on 
sijoitettu Lounais-Suomeen, saavat alkunsa sekä Kokemäen 
että Kyminjoki, tai sellaiset virrat, jotka lähinnä nutä 
vastaavat. Hämeenlinna sijaitsee tämän järven rannalla. 
Päijänteen pohjoispuolella on ,Hollolan järvi" (Holela la- 
cus), myös mainittu nimellä „Surpesi“, joka nıinikään pur- 
kaa vetensä sekä Pohjan- että Suomenlahteen. Pohjois- 
Suomessa on suuri „Valkea järvi” (Lacus albus). Talla 
tarkoitetaan Vienan merta tai lähinnä Kantalahtea, jonka 
Olaus on järveksi muuttanut ja jonka „Biarmian“ maa- 
kunta erottaa Jäämerestä. „Lappia“ maakunta näyttää si- 
jaitsevan Valkean järven ja Pohjanlahden pohjukan välillä 
ja „Sericfinnia* (jonka nimitys johtuu Saxosta) vastaa 
taas Pohjois-Ruotsia ja Pohjois-Norjaa. Valkea järvi pur- 
kaa joen kautta vetensä etelämpänä olevaan „Mustaan Jär- 
veen“ (Lacus niger), jonka läheisyydessä on Savonlinna. — 
Laatokkaa tekijä ei tunne ensinkään ja hyvin epämääräl- 
nen on hänen käsityksensä Suomen ja Venäjän välisestä 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
