43 
“usein yhdessä, kun tästä asıasta on puhe. Suomalaiset ja 
lappalaiset ovat muka niin taitavia loitsimisessa, kuin jos 
heillä olisi ollut itse Zoroaster opettajanaan tässä ki- 
rotussa taidossa. Jos näissä maissa tahdotaan johonkin 
hätään apua saada, niin käännytään vain suomalaisen tai 
lappalaisen noidan puoleen!. On sentähden hyvin ymmär- 
rettävää, että ulkomaankin kirjallisuudessa, jolle Olaus 
Magnuksen teos pysyi mitä etevimpänä lähteenä, hyvin 
usein suomalaiset ja lappalaiset mainitaan vierekkäin, var- 
sinkin kun on kysymys etevyydestä maagillisissa taiteissa. 
Molemmat ovat äärimmäisen Pohjolan kansoja, molempain 
nimeä ympäröı salaperäinen kauhu, ja nämät kaksı kansaa 
ovat sentähden ulkomaalaisten käsityksessä hyvin lähellä 
toisiaan, välistä sekaantuvatkin toisiinsa. 
Tarkasti ja mielihyvällä tekijämme yleensä kertoo 
‚semmoisesta, mika eteläisemmille kansoille oli uutta ja 
outoa, niin esim. pitkästä, kuukausia kestävästä Pohjolan 
talviyöstä ja sitä vastaavasta kesäpäivästä, hirhtäjäin tai- 
tavuudesta, jotka uskomattomalla nopeudella kiitävät vaa- 
rojen rinteitä pitkin sekä jäästä, joka talviseen aikaan pak- 
sulla kuorellaan peittää vedet, niin että missä kesällä me- 
ritappeluita on suoritettu, siellä saattavat talvella suuret 
sotajoukot miehineen hevosineen törmätä yhteen ?. Mutta 
paitse tällaisia kertomuksia, mitkä saattoivat siti, joka ne 
ensi kerran kuuli, tuntua kylläkin ihmeellisiltä — kieltäy- 
tyıpä tuo skeptillinen paavı Paavalı III, kuten kerrotaan, 
uskomasta, että jää koskaan saattaisi ihmisiä kannattaa — 
nin on Olauksen teoksessa myös hyvin paljon sellai- 
1 Lib. III, cap. 17. Ziegler sovittaa jutun tuulien myymisestä 
lappalaisiin. 
MAD AON GI 2: 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
