44 
siakin juttuja, joista kaikki tosiasiallinen perustus puuttuu, 
kuten kertomuksia kauheista merihirviöistä, pääskysistä, 
jotka viettävät talvea lammikkojen pohjassa, ketusta, joka. 
pyytää rapuja hännällään y. m. Toisinaan hän kenties. 
itsekin uskoo mahdottomia laivurijuttujansa, jotka hän nun 
luotettavan näköisenä kertoo, toisinaan taas näyttää siltä, 
kuin hän ei olisi voinut vastustaa kiusausta mielin määrin 
panna omiansa, koska lukijakuntansa ei kuitenkaan voinut 
ratkaista, mikä hänen kertomuksissaan oli totta, mika ta- 
rua, ja kaikki sıitä tuntui yhtä ihmeelliseltä. — Päättäen: 
eräästä lauseesta jesulitta Possevinon kertomuksessa Ruot- 
sin valtakunnasta, josta myöhemmin tulee puhe, näyttää 
siltä kuin Olaus Magnukseen ei ainakaan kaikkialla olisy 
suuresti luotettu, mutta toiselta puolen taas kitoslauseet,. 
mitkä hänelle omistetaan ja varsinkin se seikka, että hänen 
. tiedonantojansa nin usein toistetaan, ovat todisteena hanen. 
suuresta auktoriteetistaan. 
Tunnétut ovat tässä suhteessa, mitä Suomeen tulee, 
Olauksen kertomukset Vupurista ja Savonlinnasta. Ensin- 
mainitusta kaupungista puhuessaan ! hän muuttaa ja kau- 
nistaa kertomuksen „pamauksesta“ seuravaan tapaan: „Smel- 
len“ (kartassa kuvattu omituiseksi näkinkengän muotoi- 
seksi esineeksi) on muka linnan läheisyydessä oleva syva. 
luola eli rotko, josta, kun sinne viskataan elävä olento, 
kuuluu niin kauhea jymy, että se tekee ihmiset kuuroikst 
ja tajuttomiksi tai saattaa heidät tappaakin. Tätä luonnon 
tarjoomaa apua linnaväki käyttää sodan aikana hyvakseen : 
päällıkkö viskauttaa jonkun eläimen Inolaan, viholliset. 
käyvät pamauksesta tajuttomiksi ja heidät voidaan silloin 
turvallisesti ryöstää tal tappaa. Luonnollisesti tällaisia ker- 
! Lib. XI, cap. 4, 5. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
