45 
tomuksia, jotka saattoivat mielikuvituksen liikkeelle, ker- 
naasti toistettiin!. Savonlinnasta kerrotaan yhtä ihmeelli- 
sii asioita. Kartassakin näkyvästä „Valkeasta järvestä“ 
lähtee syvä ja vuolas virta, „Musta joki“ etelään päin ja 
laskee „Mustaan järveen“, mikä vuorostaan purkaa vetensä 
Suomenlahteen. Tässä virrassa olevalla kalliolla sijaitsee 
hyvin varustettuna ja miltei luoksepääsemättömänä Savon- 
linna (Nyslott, Nova arx). Sen ympäristössä pyydetään 
Mustasta joesta kaloja, jotka niinikään ovat pikimustia, 
mutta hyvänmakuisia?. Tätäkin tarua ulkomaiset kirjailijat 
toistavat, myöskin vielä M. Zeiller Ruotsin valtakuntaa 
kuvaavassa teoksessaan (ilmestynyt ensikerran v. 1647) 3, 
vaikka siihen aikaan jo oli olemassa oikeampia ja taruista 
vapaampia esityksiä Suomesta *. 
1 M. m. saksalainen kosmografi Johannes Rau (Ravius) on teok- 
sessaan, joka ilmestyi v. 1624, maininnut tästä luonnonihmeestä. Hä- 
nen kirjaansa emme ole nähneet, mutta mainittakoon, että hänen esi- 
tykseensä tässä kohden viitataan eräässä kuuluisassa teoksessa, nimitt. 
H. J. Chr. v. Grimmelshausenin kirjoittamassa, pääasiallisesti kolmen- 
kymmenvuotisen sodan oloja kuvaavassa Simplicissimus romaanissa 
v:lta 1669. Kapteeni, joka on löytänyt romaanin sankarin aution saa- 
ren luolasta — teos sisältää m. m. ensimäisen tunnetun Robinsonia- 
din — saa kuulla, että, jos siinä puhutaan, koko saari järisee, jonka 
johdosta hän tästä kertoessaan mainitsee: „Das erinnerte uns an das- 
jenige Loch in der Erden unweit der Stadt Viburg in Finnland, davon 
Joh. Rau in seiner Kosmographia am 22 Kap. schreibet (Simplieissi- 
mus hrsg. v. Ph. Lenz, s. 589: Reclams Universalbibl. N:o 761—765). 
Lib. XX, cap. 19. 
Vrt. edempänä. 
1 
o 
+ 
Olaus Magnus lisää vielä (cap. 20) runollisen kertomuksen 
siitä, miten soittoniekan tapaisen olennon keskellä jokea toisinaan kuul- 
laan soittavan kanneltaan, mikä aina muka ennustaa linnan päälli- 
kölle tai jollekulle toiselle asukkkaalle turmiota. Osoitukseksi siitä, mi- 
ten tarut saattavat kirjallisuudessa kulkea, mainittakoon, että sama 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
