47 
koamistaan aineksista. Tosin tässäkin kuvauksessa huo-- 
maa tekijän mieltymyksen uskaliaisiin ja todistamattomiin 
vältteisiin, niin Ruotsin valtakuntaan kuuluvista maista 
puhuttaessa Pliniuksen käyttämää Eningia eli Epigia nimi- 
tystä sovitetaan nimenomaan Suomeen, kuten Pirckhei- 
merkin näyttää tehneen. Suomen ruotsalaisen Finland 
nimen Johannes Magnus taas, kuten jo huomautettiin, 
johtaa fin adjektivista. Tämä johto se luultavasti on an- 
tanut aihetta suhen, että Suomea vanhemmassa ulkomaan - 
kirjallisuudessa usein ylistetään hyvin hedelmälliseksi 
maaksi!. | 
Johannes Magnus sanoo Suomea avaraksi, kahden 
Itämeren lahden, Pohjan ja Suomen lahtien, väliseksi nie- 
mimaaksı. Sen ääriviivat muodostavat kolmikulmion, jonka 
kärki on Ahvenanmaan saaristossa, ja jonka kukin sivu . 
on 150:n goottilaisen peninkulman pituinen. Hän luettelee - 
myös Suomen maakunnat (samat, jotka löytyvät Zieglerin 
teoksessa), ja mainitsee kaupungeista Turun ja Vupurin. 
Johannes Magnuksen teoksen historiallinen merkitys 
ei ole suuri, vaikka se aikoinaan kyllä sai osakseen mitä suu- 
rinta arvoa ja tuli määrääväksi useiden myöhempien ruotsa- 
laisten historioitsijain käsitykselle. Varsinkin hän on tässä 
suhteessa tunnettu tarullisen kuningasluettelonsa kautta, 
jonka hän (n. s. Suorasanaisen kronikan tekijän mukaan) ? 
aloittaa aina Noan pojanpojasta Magogista. Väittääpä 
Johannes Magnus, että Magog juuri Suomen kautta oli 
! Suomenlahtea Johannes Magnus kutsuu latinaksi nimellä Si- 
nus Venedicus ja johtaa sen nimityksen Vendeistä sekä Vandaaleista, 
mikä johto sekin myöhemmin on antanut aihetta suureen historiallis- 
ten käsitteiden hämmennykseen (vrt. M. G. Schybergson, Historiens 
studium vid Äbo Universitet s. 30). 
> Schück-Warburg, Illustr. Svensk. litt. hist I, s. 158. 
Nat. o. Folk, H. 61, N:o 2. 
