26 
ja Venäjän välillä Arkangelin kautta, opittiin tarkemmin 
tuntemaan Jäämeren rannikkoa ja Länsi-Eurooppaan levisi 
myös joku tieto sisämaassa olevista alueista ja niiden asuk- 
kaista. Niinpä englantilaisen RICHARD JOHNSON'IN muistun- 
panoissa — hän otti osaa Stephen Burroughin johtamaan 
retkeen v. 1556 — puhutaan Lappiasta ja sen asukkaista, 
joina mainitaan sekä lappalaiset että ,scricfinnit“; sitä 
etelään ja kaakkoon päin on toinen maa, Corelia, jonka 
asukkaat kutsutaan Kerilli nimellä; vielä etelämpänä ja 
kaakompana on Novogardia !. 
Niiden karttojen joukossa, jotka ovat syntyneet en2- 
lantilaisten retkien tuloksena, mainittakoon eräs WILLIAM 
Burrover in (ylämainitun Stephen B:n veljen) piirtämä, 
jossa m. m. Äänisjoesta sanotaan, että se juoksee Core- 
han kautta „Oargapolaan“ saakka, jossa se laskee „Bella 
Ozera“-järveen, mistä järvestä taas toinen joki virtaa Suo- 
menlahteen (Sinus Finnicus), ei kaukana Narvasta?. Sel- 
lainen käsitys, että karjalaiset vedet sus juoksivat kah- 
taanne, tavataan toisenkin englantilaisen, ANTHONY JEN- 
KINSON'IN, Venäjän kartassa v:lta 1562. Jenkinson oli myös 
löytöretkeilijä; hän oli tehnyt matkan pitkin Jäämeren 
rannikkoa v. 1557. — Hänen kartassaan kutsutaan maata 
Vuoreijasta länteenpäin Biarmiaksi, Kuolan niemimaan 
sisäosaa mainitaan Lappiaksi ja sitä lounaiseen olevaa 
‘maata Suomenlahden rannalla, joka lahti ulottuu etelästä 
pohjoiseen, sanotaan Coreliaksi 5. 
Käsitystä Vienan meren ja Suomenlahden välisestä yh- 
teydestä — samalla myös hyvin vaillinaista näiden seutujen 
1 Ahlenius, s. 46. 
? Ahlenius, s. 56. 
1 
3 Ahlenius, s. 5 
Bidrag t. känned. af Finl. 
