98 
silta, niin nämät koettivat, paitse Afrikan ympäri purjehti- 
malla, myös koillisväylän kautta pyrkiä Intiaan, mikä antoı 
lisättyä intoa ja vauhtia näille pohjoisille retkille. 
Suuremman arvoisia Suomen tuntemiselle ovat kui- 
tenkin ne retket, jotka hollantilaiset Itämerellä suoritti- 
vat. Heidän matkansa tännepäin olivat tosin alkaneet jo 
1300 ja 1400 luvulla, mutta vasta 1500 luvun alkupuolella 
he rupesivat innokkaampaan kauppayhteyteen Ruotsin val- 
takunnan kanssa, sillä Kustaa Vaasa suosi heitä, tehdäk- 
seen sen sijaan lopun Lyybekin kauppaherruudesta. Ran- 
nikoilla kauppa keskitettiin muutamin kaupunkeihin, ku- 
ten Suomessa Turkuun ja Vupuriin, ja Helsingin, joka 
perustettiin v. 1550, oli varsinkin määrä tulla hollantilais- 
ten kauppiasten tapulipaikaksı. Eerik XIV ja Juhana III 
noudattivat samaa kauppapolitiikkaa. Näiden retkiensä 
kautta hollantilaiset olivat hankkineet itselleen tarkat tie- 
dot Itämeren, erityisesti myös Suomenlahden, rannikoista. 
Purjehdusosoitusten ja merikorttien historiassa ovat 
erittäin huomattavat ne kokoelmat, mitkä Enkhuysenistä 
kotoisin oleva Lucas JANSZOON WAGHENAER on julkaissut 
ja joita varten hän on hyväksensä käyttänyt tulokset näistä 
maanmiestensä matkoista. Ensimäinen sellainen kokoelma, 
nimeltä Spiegel der Zeevaerdt, ılmestyi v. 1584. Siinä 
tavattavassa Euroopan kartassa, (jossa ei kuitenkaan näy 
maanosan itäistä osaa)!, on Skandinaavian muoto jotenkin 
oikein esitetty, Pohjanlahdella („Noort bodem“) on supis- 
tuksensa Merenkurkun kohdalla ja, mikä varsinkin on huo- 
mattava, Suomenlahti on ensi kerran kartografiassa saa- 
nut oikean suuntansa lännestä itään, jonka kautta myös 
Suomen muoto on tullut enemmän todellisuutta vastaa- 
! Ttse kartta on merkitty vuosiluvulla 1583. Ahlenius s. 107, 108. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
