67 
hillä, joita on yksi kussakin pitäjässä ja jotka tavallisesti 
valitaan itse talonpoikain joukosta, on m. m. toimena hank- 
kia matkustajille yöpaikkoja sekä ajokaluja, joina talvella 
käytetään rekiä („slette*). Matkustaminen näissä maissa on 
yleensä hyvin halpa. | 
Myös sotaasioihin Possevino on erityisesti kiinnittä- 
nyt huomionsa. Aseina käytetään Ruotsin armeijassa enim- 
mäkseen pyssyjä, toisinaan keihäitä. Sotamiehet ovat hy- 
vin karaistuja ja valmistavat itse jalkineensa, vaatteensa 
ja muut tarpeensa; heistä on siis paljon hyötyä, eivätkä 
he rasita asukkaita. Käytetään sekä jalkamiehiä että hyvillä 
hevosilla varustettua ratsuväkeä; viimemainitun lipullisia 
on Ruotsissa (nella Suetia e Gotia) 11, mutta Suomessa 
ainoastaan kaksi, toinen kokoonpantu palkkasotureista, toi- 
nen aatelisista. Syy, miksi niin laajan maan ei tarvitse 
elättää suurempaa sotajoukkoa, on se, että Suomi myös 
on velvollinen varustamaan suuremman osan valtakunnan 
merisotaväkeä sekä laivanrakentajia. Tavallisesti kunin- 
kaalla on noin 50 sotalaivaa, ja niihin tarvitaan noin 6,000 
merimiestä, jotka hän kyllä saa kokoon, sillä kun val- 
takunnalla on laajat rannikot, kuten Pohjan- ja Suomen- 
lahden, joiden ulkopuolella vielä on suuri saaristo, niin 
asukkailla aina on tilaisuutta liikkua merellä ja kehittyä 
kokeneiksi ja rohkeiksi merimiehiksi. — Suuri osa lai- 
vastoa on sijoitettu Tukholmaan, toisia laivoja pidetään 
muissa Ruotsin satamissa, vaan enemmän kuitenkin Suo- 
men rannikolla ollakseen varuillaan Moskovalaisia vastaan 
ja estääkseen, ettei nulle Saksasta ja muualta tuoda sota- 
tarpeita, joilla voivat vahingoittaa valtakuntaa. 
Puhuessaan Ruotsin tuloista ja menoista Possevino 
mainitsee, että yksistään Tallinnan ja Viipurin linnoituk- 
set, jotka ovat itärajan suojana, maksavat vuosittain 100,000 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
