83 
mukaansa pienen kalastajaveneen, jonka vetivät pitkin 
jäätä, ja tänne lähettiläät istuutuivat. Avopaikoissa täy- 
tyi vaivaloisesti ponnistaa eteenpäin keskellä jääkappaleita, 
kunnes taas päästiin lujalle pohjalle. Pahin työ oli kui- 
tenkin päästä kokoonkasaantuneitten jäälohkareitten ja 
vallien poikki, joita siellä täällä sattui eteen. Pakka- 
nen oli nun ankara, kronikoitsijamme sanoo, että jos jol- 
lakin matkustajista olisi ollut kuningaskunta, olisi hän 
mielellään vaihtanut puolet sitä lämpimään tupaan. Mu- 
kavampı oli kulku sellaisissa paikoissa, missä jää oli selvä 
ja tasainen, silloin näet nostettiin purjeet, jos tuuli oli 
suotuisa, ja kiidettiin aika vauhtia eteenpäin pitkin sileätä. 
pintaa. Kaksi päivää ja yhden pitkän talviyön kesti outo. 
matka, kunnes lähettiläät vihdoin väsyneinä, nälistyneinä. 
ja paleltuneina saapuivat Naisaareen (Nargö) Tallinnan lä- 
heisyyteen. Heti senjälkeen ankara koillistuuli alkoi pu- 
haltaa, jolloin kaikki jäät Suomen rannikon ja Tallınnan 
välıllä lähtivät, nin että, kertoja päättää, jos lähettiläät 
olisivat viipyneet vain muutamia tunteja kauemmin me- 
rellä, he olisivat tuon vaivaloisen ja vaarallisen matkan 
vielä lopulta saaneet maksaa hengellään. 
Suomen kautta tuli vuoden 1590 paikoilla kulkemaan 
strassburgilainen JOHANN Davin WUNDERER kenties kauppa- 
tarkoituksessa tehdyillä matkoillaan Venäjältä Ruotsin ja 
sieltä takaisin, joista kuitenkin, mikäli ne meidän maa- 
tamme koskevat, tiedämme varsin vähän.! Pihkovasta 
! Kts. J. C. Fichard, Joh. Dav. Wunderers Reisen nach Den- 
nemarck, Russland und Schweden (Frankfurter Archiv für ältere 
deutsche Litteratur und Geschichte, Frankf. a. M. 1812. Th. II, 
163—255, vars. s. 180 ss. Vrt. myös teos: F. v. Adelung, Kritisch- 
litterarische Übersicht der Reisenden in Russland bis 1700. St. Pe- 
tersb. 1846. s. 445, 446. 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 68. 
