89 
Tunnettu on matka, jonka kaksi ulkomaista diplo- 
maattia, hollantilainen ANDRIES VAN Wouw ja englantilai- 
nen Henry Buppeı, tekivät Suomen kautta v. 1616. Ol- 
tiin Stolbovassa välittämässä rauhaa Ruotsin ja Venäjän 
välillä, ja kun riitaisuuksia yhä ilmeni, oli pakko, jottei 
sota uudestaan syttyisi, lähettää hakemaan uusia ohjeita 
molemmilta hallitsijoilta, joista Kustaa Aadolf silloin oles- 
kei Turussa. Ensinmainittu lähettiläs on kirjoittanut 
matkastaan vielä säilyneen päiväkirjan, joka hyvin valai- 
see Suomen siihen aikaan monessa suhteessa sangen alku- 
peräisiä oloja. ! | 
Yleensä hän antaa surkean kuvan Inkerin ja Suo- 
men hävitetystä tilasta. Kylät olivat poltetut, viheliäät 
hevoset, vieläpä Suomessa toisinaan härät, matkustajain 
ajojuhtina; kuolleitten hevosten ja ihmisten ruumüt, joita 
petolinnut ahmivat, näyttivät, missä tie kävi jäätyneen me- 
renlahden poikki. — Kaikkialla ei kuitenkaan ollut yhtä 
kurjaa. Yhtenä matkan loistokohtana oli vastaanotto Vil- 
purissa, „Suomen ainoassa muureilla varustetussa kaupun- 
gissa", missä oli paljon kivitalojakin ja jonne saavuttin 
18 p. helmikuuta. Viipurissa näet linnanpäällikön Arvid 
Wildemanin poissa ollessa hänen rouvansa, Anna Björn- 
ram, kestitsi hyvästi matkustajia. Kaikki ruuat tarjottiin 
laa ja varsinkin lappalaisia. Tukholmasta puhuttaessa sanotaan Juhana 
Ill:nnen rakennuttamassa linnankirkossa löytyvän 10 marmorista pyl- 
västä, jotka ovat tuodut Suomesta (s. 132). 
1 Kts. H. Wieselgren, Med prestaf och profoss. Två diploma- 
ters färd i Finland 1616. (Albumissa Ljus ät värt folk, Tukholma 
1892 s. 19 ss.) Van Wouwin matkakertomus tavataan käsikirjoituk- 
sena Tukholman kuninkaall. kirjastossa. Sitäpaitse Anthonis Goe- 
teeris on v. 1619 julkaissut kertomuksen hollantilaisen lähetystön 
matkasta. 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
