92 
kyennyt heille toimittamaan kunnollista kyytiä ja monesti 
oli pakko matkan jouduttamiseksi pehmittää nimismiesten 
selkiä tai ottaa väkisin talonpoikain tavaroita. Nämät läh- 
tivätkin karkuun, milloin vaan näkivät vieraiden lähesty- 
vän. Kerjäläiset olivat myös usein rasituksena ja köy- 
hyys oli yleensä suuri. Elatus oli huononlainen, toisinaan 
täytyi syödä pettuleipää. Paremmanmakuinen oli toinen 
ruokalaji, jota myös joskus tarjottiin: makeassa maidossa 
keitettyjä kaloja, joiden seassa oli leikattuja nauriita. — Ker- 
ran, „Loicalla“ssa, matkustajat olivat yötä suuressa tuvassa, 
missä kolme kätkyettä, kussakin lapsi, riippui orsissa, ja 
nıitä vaimot, jotka istuivat kehräämässä, liikuttivat jalkaan 
sidotun köyden avulla. Talveksi, kertojamme sanoo, ryö- 
mivät nämät ihmiset, kolme tai neljä perhettä, yhteen 
sellaiseen tupaan, mutta kesällä jokainen perhe asuu erikseen. 
Kyminjoesta, jonka poikki kuljettun, van Wouw 
huomauttaa, että se erottaa Hämeen (,Tauslant“) Karja- 
lasta („Carolslant“). — Hämeessä on monta kylää, jotka 
kaukaa katsoen näyttävät kylläkin suurilta, niissä kun 
saattaa olla 200—300 puutaloa, mutta joissa on vähän 
asukkaita, ainoastaan 16—30 perhettä. Herrat muka pa- 
kottavat talonpoikia vuosittain rakentamaan uuden talon, 
jottei kyla häviäsi, niin että paljon taloja on tyhjınä. 
Viipurissa, jonne linnanpäällikkö Arvid Wildeman 
tällä välin oli palannut, van Wouw kumppanineen jälleen 
otettiin hyvästi vastaan. He saivat tällä kertaa nähdä lin- 
nan suurimman merkillisyyden, pirun kattilan, missä Vu- 
purin entinen komentaja oli keittänyt taikasekoituksen, 
joka pamauksellaan huumasi piirittävät venäläiset, nin 
että heiltä voitiin esteettömästi leikata kaulat poikki. + — 
1 Suomessa ollessaan lähettiläät myös saivat kuulla taruja sekä 
näkistä että Savonlinnan mustista kaloista. 
Bidrag t. känned. af Finl. 
