95 
hän keksi hyvän keinon, hän tarjosi rahaa, ja silloin ovi 
heti avattun. — 
Vielä mainittakoon tässä yhteydessä muutamia ulko- 
maalaisten matkoja, vaikka ne tulivatkin vain sivumennen 
koskettaneeksi meidän rajojamme. Se, jonka niistä ensin 
otamme puheeksi, olikin oikeastaan tähdätty aivan toiseen 
suuntaan. 
Holstein-Gottorpin herttua Fredrik III toimitti v. 
1635 lähetystön Venäjälle ja Persiaan tarkoituksessa saada 
Intian silkkikauppa suunnatuksi kulkemaan maatietä Ve- 
näjän kautta ja sieltä Länsi-Eurooppaan. Tästä lähetys- 
töstä sen kirjuri, herttuan kirjastonhoitaja ADAM OLEARIUS 
(1603—1671) on kirjoittanut oppineen matkakertomuksen, 
joka ilmestyi painosta ensikerran v. 1647.1 Itämerellä, 
jota pitkin matka ensin kulki, kärsittiin jo paljon syys- 
myrskyistä, ja laiva vahingoittui. Suomenlahdella tila tuli 
vielä arveluttavammaksi. Tässä hyvät neuvot olivat tar- 
peen ja päätettiin, vaikka olikin vaara tarjona joutua sa- 
lakareille, koettaa pyrkiä Suomen rannikon suojaan ja 
Helsingin satamaan („in den Hafen von Elsenfoss in Finn- 
land“), mutta myrsky ajoi laivan pois tämän sataman lähei- 
syydestä. Suursaaren edustalla laiva lopulta särkyi, ja 
henkensä uhalla merenkulkijat pääsivät saareen, jossa he 
tapasivat kalastajia ja viipyivät muutamia päiviä, sekä 
sieltä sittemmin kalastajaveneissä Tallinnaan, mista he 
voivat jatkaa matkaansa (marraskuussa 1635). 
Suursaarı, Olearius sanoo mainitussa matkakertomuk- 
sessaan, on saanut nimensä korkeudestaan („Hochland“, 
! Des welt-berühmten Adami Olearii colligirte und viel vermehrte 
Reise-Beschreibungen . . . Hamburg 1696 s. 38 ss. — Olearius, ai- 
kansa paraita saksankielisiä suorasanaisia kirjailijoita, julkaisi myös 
käännöksiä persialaisesta kirjallisuudesta. Hän kuoli Gottorpissa. 
Nat. o. Folk, H. 68, N:o 2. 
